ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2020 року м. Кропивницький

справа № 398/261/19

провадження № 22-ц/4809/642/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року у складі головуючого судді Нероди Л. М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

22 січня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 11 029,14 грн за кредитним договором б/н від 13 серпня 2012 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 13 серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 3100 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

За вказаним кредитним договором рахується заборгованість в розмірі 11029,14 грн, яка складається із: 8144,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2884,15 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись її спадкоємці - відповідачі по справі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , тому повинні відповідати за зобов`язаннями спадкодавця.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, зазначив, що станом на 01.01.2019 заборгованість по кредитному договору становить 11029,14 грн., проте у матеріалах справи відсутній перелік успадкованого відповідачами майна, його грошова оцінка, позивачем таких доказів не надано, тому відсутні підстави для стягнення боргу у зазначеному розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вважає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину). Матеріалами справи підтверджується,що відповідачі прийняли спадщину після смерті боржника.

Дії спадкодавця з користування кредитними коштами свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування, розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості, в тому числі, і за тілом кредиту. Розрахунок заборгованості не оспорений. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачами не надано.

Вказує, що позичальниця користувалася послугами кредиту "Оплата частинами", використання якого здійснюється при оплаті товару, а розрахунок за придбаний товар здійснюється в подальшому рівними платежами (в даному випадку по 234,64 грн.) від дня покупки (сплати першого платежу), відповідно додатково отримала кредит шляхом використання кредитної картки.

Укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, якими було передбачено можливість підключення до сервісу "Оплата частинами" та викладено умови використання послуг цього сервісу.

При цьому, договір про надання банківських послуг за своїм змістом є ширшим, ніж кредитний договір, оскільки передбачає можливість клієнта в подальшому скористатись тими послугами банку, які визначені в Умовах та правилах банківських послуг, шляхом прийняття пропозиції банку у спосіб, визначений такими Умовами.

Після надання згоди на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором шляхом приєднання до сервісу "Оплата частинами" спадкодавець систематично користувався наданими за вказаним банківським сервісом кредитними коштами, вносила платежі на погашення кредиту, не вчинила дій щодо відкликання прийнятої пропозиції банку, що свідчить про волевиявлення на виконання Умов та правил надання банківських послуг в частині використання сервісу "Оплата частинами", як і передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг, до яких Спадкодавець приєднався під час укладення договору.

Тому, на думку позивача, правові підстави для відмови у задоволенні позову відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Відповідно до наданої банком копії анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 13.08.2012 ОСОБА_3 виявила бажання отримувати послуги АТ КБ «ПриватБанка» , про що свідчить підпис від імені ОСОБА_3 , який ніким не оспорюється (а.с.11). Зі змісту цієї заяви не вбачається про обраний тариф, відсоткову ставку, розмір неустойки .

В анкеті-заяві ОСОБА_3 зазначила, що вона згодна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які розміщені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між сторонами договір.

До позовної заяви долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті http:privatbank.ua/terms/, та тарифи, які не містять підпису відповідача (а.с.12-45).

Згідно розрахунку заборгованості та виписки по рахунку станом на 01.01.2019 за ОСОБА_3 рахується заборгованість в сумі 11029,14 грн, яка складається із: 8144,99 грн - заборгованості за тілом кредиту; 2884,15 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом (а.с.7-10).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що пыдтверджуэтьсяЗгідно копії свідоцтва про смерть (а.с.47).

05 квітня 2017 року заведено спадкову справу № 14-2017 після смерті ОСОБА_3 , про що надано лист приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменка В. Ю. від 02 квітня 2018 року № 12/02-14/14-2017, копія якого долучена до позовної заяви. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є: її чоловік ОСОБА_4 , який відмовився від прийняття спадщини на користь сина померлої ОСОБА_2 ; син ОСОБА_2 , який прийняв спадщину 03 листопада 2017 року ; син спадкодавця ОСОБА_1 , який прийняв спадщину 01 грудня 2017 року (а.с.51).

На адресу спадкоємців померлої ОСОБА_3 - відповідачів у справі банком направлялись листи-претензії з вимогою про погашення кредитної заборгованості (а.с.52-53).

Відповідно до копії спадкової справи №14-2017 від 25.03.2017, наданої на виконання ухвали Кропивницького апеляційного суду від 31.03.2020 приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменком В. Ю. , після смерті ОСОБА_3 прийняли спадщину її сини: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку і 2/3 частки кожен відповідно, до складу спадкового майна входить: 23/100 часток житлового будинку з належною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 , та 3/5 часток квартири АДРЕСА_2 (а.с. 187-214, 192).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За нормами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Якщо письмова форма не дотримана, то такий кредитний договір є нікчемним.

Вимоги до письмової форми правочину встановлені у ст. 207 ЦК України. Так, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України, встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа.

Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності, допустимості і достатності доказів.

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідачіприйняли спадщину і отримали свідоцтва про право на спадкове майно, кожен на відповідну частку: ОСОБА_1 - на 1/3 частку спадкового майна, ОСОБА_2 - на 2/3 частки спадкового майна, з урахуванням того, що на користь останнього інший спадкоємець (чоловік померлої) відмовився від спадщини.

Встановлено і не заперечувалося відповідачами, що, підписавши 13.08.2012 анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, ОСОБА_3 виявила бажання отримувати послуги АТ КБ «ПриватБанка», при цьому в заяві не зазначено про обумовлений сторонами тариф та відсоткову ставку (а.с.11).

Обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за вказаним договором, банк послався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на банківському сайті як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на банківському сайті, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору та інші умови.

Банк не надав суду підтвердження, що саме цей Витяг з Умов розуміла ОСОБА_3 та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, також не можна застосувати до вказаних правовідносин поскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ ''ПриватБанк'' в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За відсутності доказів про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві відомостей про домовленість сторін щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що належить до укладеного із позичальницею кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Позивач також посилався на те, що ОСОБА_3 надала свою згоду на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором шляхом приєднання до сервісу "Оплата частинами", однак письмових доказів на підтвердження даного факту суду не надано.

Встановивши відповідно до положень статті 1282 ЦК України наявність порушеного права (наявність непогашеної заборгованості) та факт прийняття спадщини після смерті позичальника ОСОБА_3 її синами: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наявність спадкового майна, суд першої інстанції відмовив у позові з огляду на те, що позивачем не надано доказів про обсяг успадкованого майна та його вартість.

У той же час, суд не врахував, що принцип змагальності цивільного процесу передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Тому висновки суду про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не зазначено перелік спадкового майна, не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суд безпідставно поклав обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача.

Положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд також покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд не сприяв позивачу у реалізації його прав як кредитора спадкодавця, не витребував відповідні докази щодо наявності спадкової маси та її вартості, чим самоусунувся від покладених на нього обов`язків.

В обґрунтування доводів позову щодо наявності у ОСОБА_3 боргу АТ КБ «Приватбанк» надано розрахунок заборгованості (а.с.7-10) та виписку по особовому рахунку (а.с.147-151).

В результаті аналізу вказаних доказів колегія суддів встановила, що вони мають суттєві розбіжності щодо отриманих з карткового рахунку ОСОБА_3 коштів і сум, які надійшли на рахунок.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 01.01.2019 року ОСОБА_3 має заборгованість по кредиту (тіло) в сумі 8144,99 грн та нарахованими відсотками в сумі 2884,15 грн, при цьому нарахування проводилися банком в тому числі й після 25.03.2017 - дня смерті позичальниці.

В той же час, згідно виписки по рахунку встановлено, що за вказаний у розрахунку банку спірний період з 13.08.2012 року по 01.01.2019, тобто й після дати смерті, фактично одержано з карткового рахунку кошти на загальну суму 23221,481 грн, а поповнено рахунок на суму 26196,18 грн, без урахування списання банком процентів за користування кредитними коштами, оплати частинами та страхових платежів, розмір яких не можна вважати обґрунтованим за відсутності належних і допустимих доказів щодо їх узгодження сторонами.

Із наявних у матеріалах справи письмових доказів встановлено, що на дату смерті ОСОБА_3 рахувалась заборгованість по кредиту (тілу кредита) за кредитним договором б/н від 13.08.2012 у розмірі 6101,70 грн, яка згідно вимог ст. 1282 ЦК України підлягає стягненню зі спадкоємців боржника: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропорційно до часток одержаного кожним з них спадкового майна у межах його вартості.

Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про судовий розгляд даного спору, не висловилювали своєї незгоди щодо розміру наявної у спадкодавця кредитної заборгованості і не надали доказів про його перевищення над вартістю успадкованого ними майна, тому відсутні підстави для їх звільнення від обов`язку задовольнити доведені вимоги кредитора по погашенню боргу за тілом кредиту у розмірі, що існував на час відкриття спадщини - 6101,70 грн.

Вимоги банку про стягнення зі спадкоємців померлого боржника в частині боргу за тілом кредиту - в сумі 2043,29 грн (8144,99 - 6101,70), що виник (нарахований) після дати смерті позичальника, є безпідставними, а ті, що стосуються заборгованості за відсотками за користування кредитом, не грунтуються на належних, допустимих і достатніх доказах, оскільки не надані письмові докази щодо узгодження процентної ставки у вказаному позивачем розмірі, тому не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і зібраним доказам, неправильним застосуванням судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і стягнення з них заборгованості по кредиту (тілу кредита) за кредитним договором б/н від 13.08.2012 загальному розмірі 6101,70 грн, яка існувала на час смерті позичальниці ОСОБА_3 , з кожного спадкоємця пропорційно до отриманої частки спадщини, тобто з ОСОБА_1 - 2033,66 грн, з ОСОБА_2 - 4067,33 грн, та відмову у задоволенні вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, нарахованої після смерті позичальниці і заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у вказаному банком розмірі за їх безпідставністю і недоведеністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог (55,32%), з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 2656,75 грн сплаченого судового збору за подання позову та апеляційної скарги: з ОСОБА_1 - 855,58 грн, з ОСОБА_2 - 1771,16 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року скасувати.

Позов Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 13.08.2012 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 2033,66 грн заборгованості по кредиту (тілу кредита) за кредитним договором б/н від 13.08.2012, та судові витрати 855,58 грн, всього 2889,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 4067,33 грн заборгованості по кредиту (тілу кредита) за кредитним договором б/н від 13.08.2012, та судові витрати 1771,16 грн, всього 5838,49 грн.

У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

А. М. Головань

С. І. Мурашко