Справа № 487/5600/20
Провадження № 2/487/2304/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2020 Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніна С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про арешт грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про арешт грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках, зокрема на рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк», на який здійснюється перерахування його заробітної плати та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Чинне законодавство України передбачає широке коло можливостей впливу на хід виконавчого провадження, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Гарантією дотримання та забезпечення прав та свобод сторін виконавчого провадження насамперед є право на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця у межах виконавчого провадження. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців регламентується як Законом України «Про виконавче провадження» так і відповідними положеннями процесуальних кодексів які повинні застосовуватися у сукупності заходів оскарження.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Процесуальне законодавство встановлює, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (статті 447, 448 ЦПК України).

Так, з наданих матеріалів позову вбачається, що в провадженні Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження щодо виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанек» заборгованості за кредитним договором у розмірі 492793,52 грн. Позивач звернувшись до суду з даним позовом фактично оскаржує рішення державного виконавця - постанову про арешт коштів боржника, зокрема грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У зв`язку з вищенаведеним позивачу необхідно звернутися до суду із скаргою на дії державного виконавця, а не з позовною заявою.

Згідно з ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Таким чином, при оскарженні дій державного виконавця учасниками справи є державний виконавець, стягувач і боржник.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду, з позовною заявою, а не зі скаргою, як це передбачено статтями 447, 448 ЦПК України, суддя приходить до переконання, що виниклий між сторонами спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (позовного провадження).

Згідно з вимогами п. 1 ст. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи суб`єктний склад учасників справи, характер спірних правовідносин та предмет позовних вимог, так як позивач є боржником у виконавчому провадженні та фактично оскаржує дії державного виконавця, суд відмовляє у відкритті провадження по справі, оскільки вважає, що у даному випадку повинна бути подана скарга на дії або бездіяльність державного виконавця.

Одночасно, позивачу роз`яснюється право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця (статті 447, 448 ЦПК України), якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено його права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 186, 258-261, 351-353, 447, 448 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкриті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про арешт грошових коштів та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Роз`яснити право позивача звернутись до суду зі скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця в порядку ст.ст. 447-449 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєві протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.М. Афоніна