ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7613/20 Справа № 210/168/20 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року, яке постановлено суддею Ступаком С.В. в місті Кривому Розі, відомості щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2020 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , та знаходиться на її утриманні. Батько позивача ОСОБА_2 , разом з ними не проживає та надавав матеріальну допомогу на його утримання примусово на підставі судового наказу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02.05.2019 року, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття.

На даний час позивач є повнолітнім та навчається на першому курсі денної форми навчання, освітнього ступеня «бакалавр» за спеціальність 075 «Маркетинг» за освітньою програмою «Маркетинг» групи БЕМ-919в, Навчально-науковий інститут економіки, менеджменту і міжнародного бізнесу (БЕМ) Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», вищого навчального закладу IV рівня акредитації. Доходів його матері недостатньо для повноцінного його утримання.

Після досягнення повноліття, відповідач категорично відмовився сплачувати аліменти добровільно, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки, з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи досягнення ОСОБА_1 23 років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 рокупозовні вимоги позивача задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 1/4 частки, з усіх видів заробітку, (доходу) щомісяця, на його утримання, починаючи з 14 січня 2020 року по 30 червня 2023 року, але не більше як до досягнення позивачем 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 840, 80 гривень.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання скасування рішення суду та ухвалення нового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, не перевірено реєстрацію відповідача, оскільки позивачем не вірно була вказана адреса його реєстрації, та не зазначено місце його проживання, чим позбавлено відповідача на захист своїх прав.

На думку апелянта судом першої інстанції не з`ясовано матеріальний стан відповідача та не враховано, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір та дружина, яка на даний час не працює.

Крім того відповідач зазначає про те, що він щомісяця сплачує грошові кошти за надані житлово комунальні послуги за квартиру в середньому 2500 гривень.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач є сином ОСОБА_2 (а.с. 5).

Згідно довідки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» від 24 грудня 2019 року, ОСОБА_1 є студентом першого курсу денної форми навчання, освітнього ступеня «бакалавр» за спеціальність 075 «Маркетинг» за освітньою програмою «Маркетинг» групи БЕМ-919в, Навчально-науковий інститут економіки, менеджменту і міжнародного бізнесу (БЕМ) Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», вищого навчального закладу IV рівня акредитації, термін закінчення навчання 30 червня 2023 року (а.с. 10).

Стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання на період навчання у розмірі 1/4 частин щомісяця з усіх видів заробітку, (доходу) відповідача, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 182, 199, 200 СК України та виходив з того, що ОСОБА_1 у зв`язку із продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач має матеріальну можливість її надавати, при цьому суд враховував, що інших осіб на утриманні відповідача не має та він є фізично здоровою особою.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції правильно визначився із правовідносинами, які виникли між сторонами і відповідно до норм ст. 199 СК України дійшов вірного висновку про зобов`язання батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги та вірно визначив період його навчання та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку.

Цей висновок суду також узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач ОСОБА_2 є фізично здоровою особою, матеріали справи не містять відомостей щодо наявності на утриманні відповідача інших осіб, у зв' язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період його навчання.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом не перевірено реєстрацію місця проживання відповідача, оскільки позивачем не вірно була вказана адреса його реєстрації, та не зазначено місце його проживання, чим позбавив відповідача на захист своїх прав, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до частин першої та другої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частинами п`ятою та сьомою статті 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом надано копію паспорта відповідача ОСОБА_2 , згідно якого місце реєстрації зазначено: АДРЕСА_2 (а.с. 7-зворот).

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд даного позову підлягає в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін та позов позивачем пред`явлено згідно вимог ст. 28 ЦПК України, за місцем реєстрації відповідача.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом не з`ясовано матеріальний стан відповідача та не враховано, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір та цивільна дружина, яка на даний час не працює та, оскільки зазначені обставини не знайшли свого підтвердження та відповідачем згідно до вимог ст. 81 ЦПК України, суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.

Колегія суддів не буру до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач щомісяця сплачує грошові кошти за надані житлово комунальні послуги в середньому 2500 гривень, оскільки зазначені обставини не звільняють відповідача від обов`язку утримувати повнолітнього сина відповідно до вимог статті 199 СК України, який продовжує навчання, так як син потребує такої допомоги та зазначені обставини не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на користь та на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходів), щомісяця до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: