Ухвала

06 травня 2020 року

м. Київ

справа № 658/619/18

провадження № 61-46193св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Юність»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юність» на постанову Апеляційного суду Херсонської області, у складі колегії суддів:

Ігнатенко П. Я., Воронцової Л. П., Полікарпової О. М., від 13 вересня

2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Юність» (далі -

ТОВ «Юність», товариство) про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що з 01 жовтня 1996 року вона працювала майстром - перукарем чоловічого залу ТОВ «Юність».

01 лютого 2018 року адміністрацією товариства її було повідомлено про оголошення догани за невиконання обов`язків касира.

02 лютого 2018 року ОСОБА_1 відмовилася виконувати вказівку директора товариства вести облік коштів. При цьому виявилося, що в трудовій книжці ОСОБА_1 міститься запис від 01 квітня 2011 року про призначення її на посаду касира.

Саме за невиконання обов`язків касира 01 лютого 2018 року до

ОСОБА_1 , на підставі наказу директора, застосовано дисциплінарне стягнення - догану.

02 лютого 2018 року ОСОБА_1 не вийшла на роботу з поважних

причин - у зв`язку із перебуванням в лікарні, про що надала відповідну довідку.

03 лютого 2018 року ОСОБА_1 , після закінчення роботи в першу зміну, була повідомлена директором про звільнення за прогул.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати незаконним і скасувати наказ товариства від 01 лютого

2018 року про застосування до неї заходів дисциплінарного стягнення у виді догани за невиконання обов`язків касира;

- визнати незаконним і скасувати наказ товариства від 03 лютого

2018 року про її звільнення за пунктом 4 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України);

- поновити її на посаді майстра - перукаря товариства з 03 лютого

2018 року;

- стягнути з товариства середній заробіток за час вимушеного прогулу із 03 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року в сумі 3 170, 80 грн.

Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що 18 січня 2017 року вона була прийнята на роботу перукарем ТОВ «Юність», 01 лютого 2018 року та

02 лютого 2018 року була відсутня на роботі з поважних причин -перебувала в лікарні, про що надала відповідачу довідку.

Однак, 03 лютого 2018 року була звільнена з роботи на підставі пункту 4

статті 40 КЗпП України, з причин її відсутності 01 та 02 лютого 2018 року на робочому місці без поважних причин.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просила суд:

- визнати незаконним і скасувати наказ товариства від 03 лютого

2018 року про її звільнення на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України;

- поновити її на посаді майстра-перукаря товариства з 03 лютого

2018 року;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період

з 03 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року в сумі 3 170, 80 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області, у складі судді Марків Т. А., від 16 травня 2018 року у задоволенні позову

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що перебування ОСОБА_2 01 лютого 2018 року з 09.30 год до 09.45 год та 02 лютого 2018 року -

з 10.20 год до 10.30 год на прийомі в лікаря не вказує на тимчасову непрацездатність та поважність причин невиходу на роботу протягом робочих змін в ці дні, а тому її звільнення підставі пункту 4

статті 40 КЗпП України суд визнав законним.

Перебування ОСОБА_1 на прийомі лікаря поліклінічного відділення Херсонської обласної клінічної лікарні в робочий час суд визнав не поважною причиною відсутності на робочому місці, при цьому вказавши, що дії позивача носили суб`єктивний, залежний від її волі характер, а саме була відсутня негайна потреба звертатись до поліклініки в населеному пункті поза межами місця проживання та роботи позивача саме в цей день, позивач могла скористатися медичною допомогою лікарів м. Каховки та за наявності підстав засвідчити свою тимчасову непрацездатність у встановленому порядку, або скористатися днями відпочинку чи відпусткою, зокрема без збереження заробітної плати, та одержати консультацію лікарів поліклініки ХОКЛ у вільний від роботи час.

Вирішуючи позовну вимогу про визнання незаконним і скасування наказу товариства від 01 лютого 2018 року про застосування до ОСОБА_1 заходів дисциплінарного стягнення у виді догани за невиконання обов`язків касира, суд виходив з того, що притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не пов`язане із підставами її звільнення

03 лютого 2018 року. Крім того, трудові відносини між ОСОБА_1 та товариством припинені у зв`язку із звільненням позивача та судом не поновлені, через що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності втратив дію та будь-яких прав та обов`язків для сторін не створює.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16 травня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

У задоволенні позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу ТОВ «Юність» від 01 лютого 2018 року про застосування до

ОСОБА_1 заходів дисциплінарного стягнення у вигляді догани за невиконання обов`язків касира відмовлено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді майстра-перукаря ТОВ «Юність».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді перукаря ТОВ «Юність».

Стягнуто з ТОВ «Юність» на користь ОСОБА_1 25 655, 20 грн, а на користь ОСОБА_2 23 943, 62 грн - середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Приймаючи постанову від 13 вересня 2018 року, колегія суддів виходила з того, що суд першої інстанції встановивши обставини щодо хворобливого стану позивачів, гострого болю та потреби в стаціонарному лікуванні

ОСОБА_2 , а також надання медичної допомоги і перебування

ОСОБА_1 під наглядом лікаря до 16.00 год 02 лютого 2018 року, дійшов помилкового висновку, що ці причини відсутності на робочому місці не є поважними з огляду лише на відсутність лікарняного листка та офіційного звільнення лікаря від роботи.

Притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани в зв`язку з відмовою останньої від виконання обов`язків касира товариства суд визнав таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

З урахуванням розміру середньоденного заробітку позивачів, апеляційний суд дійшов до висновку, що стягненню з ТОВ «Юність» на користь позивачів підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня їх звільнення по день ухвалення рішення.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ТОВ «Юність», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати в частині поновлення ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та розподілу судових витрат, залишивши в силі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16 травня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована помилковістю висновків суду апеляційної інстанції, оскільки позивачами було порушено, визначений нормами

ЦПК України порядок подачі доказів. В оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанцій не посилається на норму КЗпП України, яка була порушена ТОВ «Юність» при звільненні позивачів. Визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню апеляційний суд свого розрахунку не навів та стягнув зазначені суми без відрахування із них сум податків та зборів. Апеляційний суд не дослідив та не надав оцінку обставинам зміни основного напрямку діяльності товариства та відсутності у штатному розписі ТОВ «Юність» посад касира, перукаря та майстра-перукаря на яких було поновлено позивачів.

Постанова Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року, в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування наказу ТОВ «Юність» від 01 лютого

2018 року про застування до останньої заходів дисциплінарного стягнення, в касаційному порядку не оскаржується, а тому в силу статті 400 ЦПК України (тут і надалі по тексту в редакції Кодексу на час подання касаційної скарги) справа в цій частині касаційним судом не переглядається.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поданий їх представником - адвокатом Горяшко Л. В., на касаційну скаргу ТОВ «Юність», в якому представник позивачів просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове

рішення - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У жовтні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Юність» на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі № 658/619/18 та витребувано її матеріали з місцевого суду. Відмовлено в зупиненні постанови Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення на роботі. В іншій частині зазначене судове рішення зупинено до закінчення касаційного провадження.

В січні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

14 квітня 2020 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 658/619/18 передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У червні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ТОВ «Юність», за підписом директора товариства Табунщик А. М., про залишення без розгляду касаційної скарги на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року. Верховним Судом було роз`яснено

ТОВ «Юність» право подати заяву про відмову від касаційної скарги.

У травні 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ТОВ «Юність», за підписом директора товариства Табунщик А. М., про відмову від касаційної скарги на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року. У вказаній заяві ТОВ «Юність» просить закрити касаційне провадження, зазначаючи, що правові наслідки відмови від касаційної скарги товариству відомі.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

Враховуючи те, що заява про відмову від касаційної скарги подана до закінчення касаційного провадження, та обставини, які б перешкоджали прийняттю такої відмови суду невідомі, заява ТОВ «Юність» підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

У разі закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Згідно частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2018 року відмовлено у зупиненні виконання постанови Апеляційного суду Херсонської області

від 13 вересня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення на роботі, а в іншій частині оскаржене судове рішення зупинено до закінчення касаційного провадження, тому виконання постанови Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року необхідно поновити.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтею 398, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Юність» задовольнити.

Прийняти відмову товариства з обмеженою відповідальністю «Юність»

від касаційної скарги у справі № 658/619/18.

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Юність» на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року у цивільній справі

№ 658/619/18 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Юність» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Поновити виконання постанови Апеляційного суду Херсонської області

від 13 вересня 2018 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян С. Ф. Хопта В. В. Шипович