Справа № 353/166/20
Провадження № 2/353/149/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

з участю секретаря судового засідання - Кулика А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

02.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за вказаною адресою проживала її мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бабуся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій у відповідності з рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.12.2005 року на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по зазначеній адресі.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 померла бабуся ОСОБА_5 . Після смерті бабусі відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Бабуся ще за життя посвідчила на її ім`я заповіт. Вона звернулася до Тлумацької державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння, оскільки відсутні документи підтверджуючі родинні відносини зі спадкодавцем. Дані обставини позбавляють її можливості оформити спадщину, а тому просила постановити рішення, яким визнати за нею права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5 , в мотивувальній частині якого просила встановити факт родинних відносин між нею ОСОБА_1 та її бабусею ОСОБА_5 , оскільки існують розбіжності в зазначенні її прізвища та прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду подали заяви, в яких позов визнали, просили його задовольнити. Ствердили, що покійна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно являється рідною бабусею ОСОБА_1 , а їхньою матір`ю (а.с. 50, 52).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Судом встановлено, що рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.12.2005 року визнано за ОСОБА_5 (бабуся позивача) право власності на житловий будинок та належні до нього господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 (а.с. 15). Дані відомості також підтверджуються витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18440561 від 09.04.2008 року (а.с. 16) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29923220 від 24.11.2014 року (а.с. 17-18). Згідно копії технічного паспорту від 22.11.2019 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , побудовані у період з 1965 року по 1991 рік (а.с. 4-7).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 (батько позивача), а ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5 (бабуся позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 11, 12). Ще за життя ОСОБА_5 (бабуся позивача) посвідчила заповіт, яким усе своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується копією заповіту від 26.12.2014 року (а.с. 10).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_1 (позивач) прийняла спадщину за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5 , так як була зареєстрована та постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 433 від 02.03.2020 року (а.с. 9). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 70/2017 від 03.11.2017 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_5 (бабуся позивача) (а.с. 60-85), згідно якої ОСОБА_1 (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом, яка прийнала та бажає оформила спадщину за заповітом, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає.

Отже, на момент звернення до суду позивач ОСОБА_1 правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , які належали її бабусі ОСОБА_5 , в порядку спадкування за заповітом.

В нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 ,оскільки відсутні документи, що підтверджують родинні відносини між спадкодавцем ОСОБА_5 (бабуся позивача) та спадкоємцем ОСОБА_1 , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 704/02-31 від 28.11.2019 року (а.с. 14).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_8 (дідусь позивача) та ОСОБА_5 (бабуся позивача) з 05.06.1945 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 29). У шлюбі ОСОБА_8 (дідусь позивача) та ОСОБА_5 (бабуся позивача) ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_3 (відповідач) (а.с. 32), як вбачається з наведених документів прізвище батьків та їхнього сина вказано як « ОСОБА_3 ». Однак згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 9 від 26.06.2019 року (а.с. 28) та копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 33) батьками: ОСОБА_2 (відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_7 (батько позивача), ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_8 (дідусь позивача) та ОСОБА_5 (бабуся позивача), як вбачається з наведених документів прізвище батьків та їхніх дітей вказано як « ОСОБА_8 ». 14.10.1972 року батько позивача ОСОБА_7 одружився з ОСОБА_14 (а.с. 30) і ІНФОРМАЦІЯ_9 у них народилася дочка ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 31). 14.02.2013 року позивач ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_16 та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с. 34).

Згідно довідки Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 433 від 02.03.2020 року (а.с. 9) та копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. АДРЕСА_1 (а.с. 19-27) ОСОБА_5 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , та на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 мала за даною адресою наступний склад сім`ї: невістка (мати позивача) ОСОБА_6 , 1954 р.н., онук (брат позивача) ОСОБА_18 , 1974 р.н., правнук (племінник позивача) ОСОБА_19 , 1995 р.н., онучка (позивач) ОСОБА_1 , 1986 р.н., правнучка (дочка позивача) ОСОБА_20 , 2015 р.н.

З оцінки наявних у справі доказів в судовому засіданні встановлено факт родинних відносин про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно являлася бабусею позивача ОСОБА_1 , враховуючи те, що цей факт дійсно має для позивача юридичне значення.

Нормами статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що представник відповідача визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 1103,65 грн. (квитанція № 0.0..1 від 27.11.2019 року на суму 384,20 грн. (а.с. 38) та квитанція № 0.0..1 від 26.12.2019 року на суму 719,45 грн. (а.с. 39)), а саме 551,83 грн.

На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 200, 206-207, 247, 263-265, 268, 273, 293, 315, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованою по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

Повернути з державного бюджету позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованій по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , сплачений нею по квитанції № 0.0..1 від 26.12.2019 року судовий збір в розмірі 551 (П`ятсот п`ятдесят одна) гривня 83 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальний строк, визначений ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України для апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

ГоловуючийН. І. Лущак