ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1490/20 Справа № 180/377/19 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря судового засідання Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційні скарги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10 березня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням, що відповідає дії картки.

Відповідач підтвердив підписом у заяві свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір.

Підписання вказаного договору є згодою ОСОБА_1 прийняти будь-який розмір кредитного ліміту, встановленого банком та повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором.

Станом на 31 січня 2019 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором складає 176257,94 грн. Відповідно до діючого законодавства кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 127514,27 грн.

Враховуючи вищезазначене, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 127 514,27 грн та стягнути судові витрати (а.с.2-4).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 березня 2011 року в сумі 3 182, 80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.105-112).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказані вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом (а.с.119-123).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.

Зазначає, що він не підписував анкету-заяву та договір про надання кредитних коштів з позивачем не укладав, будь-яких коштів від позивача не отримував (а.с.117-118).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги АТ КБ ПриватБанк, оскільки заперечує укладення з останнім будь-яких договорів. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним (а.с.144-145).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ПриватБанку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 10 березня 2011 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, які нараховуються на залишок заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10 березня 2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 31 січня 2019 року становить 176257,94 грн., яка складається з:- 3182,80 грн. тіло кредиту; - 167721,14 грн. відсотки за користування кредитом, -5354,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

Відповідно до діючого законодавства кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 127514,27 грн., яка включає: - 3182,80 грн. тіло кредиту; - 124331,47 грн. відсотки за користування кредитом з 10.03.2011 року по 28.09.2018 року, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.5-7, 84-86).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 3182,80 грн, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Апелянт посилається на те, що він не підписував анкету-заяву та договір про надання кредитних коштів з позивачем не укладав, будь-яких коштів від позивача не отримував.

Задля перевірки вказаних обставин та для подальшого призначення експертизи, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року витребувано у позивача оригінал анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 10 березня 2011 року ОСОБА_1 та оригінал довідки про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 10 березня 2011 року ОСОБА_1 .

Позивачем зазначену ухвалу не виконано, витребувані докази суду ані не направлено, ані представником позивача в судовому засіданні не надано.

Отже, позивач не скористався наданими йому правами, не спростував доводи апеляційної скарги, та не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правові підстави звернення позивача до суду, що виключає підстави вважати позовні вимоги банку до апелянта обґрунтованими.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність скасування рішення суду, з вищезазначених підстав.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у розмірі 2881, 50 грн (а.с.128).

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2881,50 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: