Справа № 723/2809/20
Провадження № 2/723/3398/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
29 вересня 2020 року Сторожинецький районний суд

Чернівецької області

в складі: головуючого судді Дячук О.О.

при секретарі Яворській М.І.

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за отримані предмети речового майна,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за отримані предмети речового майна, зазначивши, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2016року №149 солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом Командувача Високомобільних десантних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №35-РС від 26 липня 2016 року на посаду стрільця - номера обслуги 1 аеромобільно - десантного відділення 1 аеромобільно - десантного взводу 2 аеромобільно - десантної роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 м.Житомир з 30 липня 2016року зарахованого до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та на всі види забезпечення, в тому числі речового.
07 серпня 2017р. біля 8год. ранку військовослужбовець ОСОБА_1 , маючи на меті ухилитися від проходження військової служби, без поважних причин, умисно, в умовах особливого періоду, окрім воєнного стану, залишив територію військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 ) та вибув до місця свого постійного проживання в АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд і до місця проходження військової служби не повертався взагалі.
Відповідно до вироку Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25.05.2018року, який набрав законної сили, ОСОБА_1 , визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_1 було звільнено від призначеного йому покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до наказу командира військової частини по стройовій частині від 07.05.2019року №96 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , звільнено з військової служби в запас на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №27-РС від 06.05.2019р. згідно підпункту «Е» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відрахування вартості обмундирування в сумі 6790,10 грн (шести тисячі сімсот дев`яносто гривень, десять копійок) згідно довідки - розрахунку № 13 від 07 травня 2019 року.
Перелік військового майна (спорядження) речової служби військової частини НОМЕР_1 , що було отримано ОСОБА_1 , наведено в картці обліку військового майна особистого користування №456/456/333/318.
Враховуючи вищевикладене, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 вартість виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, на загальну суму 6790(шести тисяч сімсот дев`яносто гривень) 10 копійок, судовий збір у розмірі 2102.00гривень.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 липня 2020року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів оскільки представник позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2016року №149 солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом Командувача Високомобільних десантних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №35-РС від 26 липня 2016 року на посаду стрільця - номера обслуги 1 аеромобільно - десантного відділення 1 аеромобільно - десантного взводу 2 аеромобільно - десантної роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 м.Житомир з 30 липня 2016року зарахованого до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та на всі види забезпечення, в тому числі речового.
Відповідно до вироку Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25.05.2018року, який набрав законної сили, ОСОБА_1 , визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_1 було звільнено від призначеного йому покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до наказу командира військової частини по стройовій частині від 07.05.2019року №96 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , звільнено з військової служби в запас на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №27-РС від 06.05.2019р. згідно підпункту «Е» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
ОСОБА_1 отримав військове майно (спорядження) речової служби військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується карткою обліку військового майна особистого користування №456/456/333/318.
Згідно довідки - розрахунку №13 від 07 травня 2019року відрахування вартості обмундирування становить в сумі 6790,10грн..
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» передбачено, що військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, зокрема, належить речове майно.
Як установлено в ході судового розгляду під час проходження служби відповідач у відповідності до вимог пункту 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказу Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів.
Відповідно до абз. 7 пункту 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 26 травня 2016 року за № 768/28898, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського, старшинського і рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримуються з урахуванням зносу та проводиться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило на час проходження служби.
Також Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243 (чинним на час подання позовної заяви та звільнення відповідача), визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.
Згідно з пунктами 2, 16 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або залишкової виплати. Розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України. Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.
Дані норми кореспондуються із нормами чинного в даний час Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», що визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.
Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються, зокрема, до вимог про повернення виконаного однією із сторін в зобов`язанні.
Оскільки відповідач був звільнений з військової служби з Військової частини НОМЕР_1 , матеріалами справи підтверджене отримання відповідачем речового майна, разом із тим, на момент виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та усіх видів забезпечення, згідно з наданими доказами за ОСОБА_1 рахується заборгованість за речове майно строки носіння якого не закінчилися в розмірі 6790.10грн., яка до цього часу відповідачем не сплачена, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на її стягнення з відповідача, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України. Зважаючи на задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджену суму судового збору, сплаченого за подання позову, в розмірі 2102.00грн..
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 1212 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 247 ч. 2, 259, 263, 265, 268, 274 ч. 1, 280-289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за отримані предмети речового майна - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , жит. АДРЕСА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 (( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , МФО 820172, ДКС України м.Київ, р/р НОМЕР_5 ) кошти в сумі 6790(шість тисяч сімсот дев`яносто) гривень 10копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , жит. АДРЕСА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 (( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , МФО 820172, ДКС України м.Київ, р/р НОМЕР_5 ) судові витрати у розмірі 2102.00гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ :