Дата документу 28.09.2020
Справа № 334/4019/20
Провадження № 2/334/2974/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

28 вересня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, визнання відповідача таким, що на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого 09.12.1998 ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» та договору дарування частки квартири, укладеного 20.12.2019 та посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Якіб`юк Ю.А., реєстровий номер 6159, їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

21.11.2019 та 20.12.2019 право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З 20.12.2005 у вказаній квартирі зареєстрований син позивачки ОСОБА_2 , який з червня 2014 року забрав свої речі і виїхав з квартири, з того часу в ній не проживає. Реєстрація відповідача створює позивачці перешкоди у здійсненні права власності, у зв`язку з чим вона просить усунути такі перешкоди та визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, оскільки він понад рік у квартирі не проживає без поважних причини.

В судове засідання позивачка не з`явилась. Подала суду заяву про слухання справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив та заперечення на позов не подав, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Приписами статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За правилами статті 150 Житлового кодексу України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні приписи містить і стаття 383 ЦК України.

За положеннями частини 1 статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно приписів частини 4 статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Разом з тим, частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Тобто, відсутність члена сім`ї або особи, сімейні відносини з якою припинені, за адресою реєстрації місця проживання понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати особою права користування житлом, яке їй не належить.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже власник майна, здійснює право своєю волею, а тому може вчиняти щодо майна будь-які дії. Власник вправі розпоряджатися належним йому майном в абсолютний спосіб, за своєю волею, яка обмежується тільки законом, оскільки суб`єктивне право власності є абсолютним.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні майном, яке належить йому на праві власності.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 згідно свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданим 09.12.1998 ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на праві власності належить Ѕ квартира АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування частки квартири, укладеного 20.12.2019 та посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Якіб`юк Ю.А., реєстровий номер 6159, ОСОБА_1 набула право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Належність вказаної квартири позивачці на праві власності підтверджується копіями зазначених правовстановлюючих документів, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

За відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/10282 від 28.07.2020, 13.11.1989 року по теперішній час у вказаній квартирі зареєстрований син позивачки ОСОБА_2

ОСОБА_2 з червня 2014 року у зазначеній квартирі не проживає без поважних причин, тому він втратив право користування вказаною квартирою, оскільки фактично в ній не проживає більше року, житловим приміщенням квартири не користується, особистих речей за вказаною адресою не має, не сплачує комунальні послуги.

В пункті 34 Постанови Пленуму № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ наголосив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в силу статті 405 ЦК України відповідач втратив право користування цим приміщенням, а зняття його з реєстрації місця проживання за приписами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на теперішній час, можливо здійснити лише на підставі судового рішення, про позбавлення його права користування житловим приміщенням.

Безпідставне невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо зняття з обліку за адресою належного позивачці житла, тягне за собою створення перешкод щодо реалізації нею відповідних житлових прав, у зв`язку з чим наявні підстави для усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим приміщенням та визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 27, 76-81, 258-259, 280-284, 354 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3 ), таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.