22-ц/804/1871/20
242/6340/19

Головуючий у 1-й інстанції Черков В.Г.
Суддя-доповідач: Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А
29 травня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі судді Ткаченко Т.Б., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Пивовар Василя Павловича на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 04 грудня 2019 року у справі за позовом Селидівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків (неодержаного доходу, упущеної вигоди), завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів,
Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 04 грудня 2019 року позов Селидівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків (неодержаного доходу, упущеної вигоди), завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів задоволено.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26 березня 2020 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Не погоджуючись з даним заочним рішенням відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пивовар В.П. 15 квітня 2020 року подали апеляційну скаргу, яка разом із матеріалами справи надійшла до апеляційного суду. В апеляційній скарзі заявники просять поновити строк на апеляційне оскарження заочного рішення, застосувати до позовних вимог позовну давність, скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. До апеляційної скарги також додано заяву відповідача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.
Між тим, апеляційне провадження у даній справі не може бути відкрито згідно з вимогами частини 2 статті 357 ЦПК України.
Відповідно до частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно частин 1, 2 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Частиною першою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, за певних умов та у порядку, передбаченому законом, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення; зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.
Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Положенням статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а тому суд не надає привілеїв тим чи іншим особам зі сплати судового збору.
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «KNIAT v. POLAND» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «JEDAMSKI and JEDAMSKA v. POLAND» від 26 липня 2005 року, пункти 63, 64).
Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ «SHISHKOV v. RUSSIA» від 20 лютого 2014 року, пункт 111).
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Посилаючись на неможливість сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, ОСОБА_1 не додав до апеляційної скарги будь-яких доказів на підтвердження накладення арешту на його заробітну плату, і такі докази в матеріалах справи відсутні. У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання про звільнення відповідача від слати судового збору, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження відсутності можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на оскаржуване заочне рішення суду.
Аналіз заяви про звільнення від сплати судового збору свідчить, що зазначені обставини не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки не характеризують його майновий стан та не свідчать про наявність умов, які відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення від сплати судового збору. До клопотання не додано доказів, які свідчать про скрутний майновий стан ОСОБА_1 , тому його заява про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.
Отже, ОСОБА_1 має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 6 пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» або надати документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридично особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менш 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1921 грн, тому розмір судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 становить 2881,50 грн ((1921 грн. х 150%).
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 відповідно до положень частини 2 статті 357 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням встановленого законом строку для надання апеляційному суду: оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 2881,50 гривень з печаткою банківської установи та вказівкою про зарахування судового збору до Державного бюджету України або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» (далі Закон № 540-ІХ). Відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Керуючись статтями 185, 260, 356, 357 ЦПК України та Законом № 540-IX, апеляційний суд,
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 04 грудня 2019 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Пивовар Василя Павловича на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 04 грудня 2019 року у справі за позовом Селидівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків (неодержаного доходу, упущеної вигоди), завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів, залишити без руху та надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.
Якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк скаржник виконає зазначені вимоги щодо сплати судового збору, апеляційна скарга вважатиметься поданою в день її первісного подання.
На підставі пункту третього Розділу ХII «Прикінцевих положень» ЦПК України до зазначеного строку не зараховується час дії карантину, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
Суддя Донецького апеляційного суду Т.Б.Ткаченко