РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м.Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Світлицької В. М.

за участю секретаря - Рухлової М. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, скасування записів про право власності , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова С. О. , Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, скасування записів про право власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.09.2006 р. між ОСОБА_3 та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір №06П192-К, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 27000 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту - 04.09.2021р. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 05.09.2006 р. між банком та позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № №06П192-1. Відповідно до іпотечного договору було передано в іпотеку банку двохкімнатну квартиру (кімната АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 . Позивачам стало відомо, що право власності на квартиру було перереєстровано державним реєстратором виконкому Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим С.О. за банком на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі. Позивачі вважають, що дії державного реєстратора щодо перереєстрації права власності та внесення відповідного запису до державного реєстру є незаконними, оскільки банк не повідомляв про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, вимоги про виконання порушеного зобов`язання не отримуване, що є порушення іпотечного договору. Державний реєстратор здійснив реєстрацію права власності за банком, не перевіривши наявність письмової вимоги про усунення порушень умов кредитного договору, її отримання та закінчення відповідного строку. Крім того, реєстрація предмету іпотеки здійснена відповідачами у спосіб, що суперечить чинному законодавству, оскільки не було дотримано порядку здійснення звернення стягнення на майно та реєстрації права власності, передбаченого ст. 37 ЗУ "Про іпотеку", а тому підлягає скасуванню. Зазначають, що не була проведена оцінка предмета іпотеки.Крім того, відповідачами порушено вимоги Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки зазначена квартира є єдиним житлом та житлом сім`ї, а тому не може бути примусово відчужена без згоди власника. Під дію цього Закону підпадає їх квартира, оскільки вона є єдиним місцем проживання сім`ї , площа квартири не перевищує 140кв.м. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просять суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 45926863 від 13.03.2019 року , запис про право власності № 30666174 на кімнату АДРЕСА_4 , яка розташована за адресою АДРЕСА_2 за Акціонерним товариством « Укрсоцбанк» , правонаступником якого є Акціонерне товариство « Альфа-Банк» ( місцезнаходження : м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100 ; ), внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим Сергієм Олександровичем ( місцезнаходження : Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, вул. Центральна, 1 ; ) та поновити запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на кімнату АДРЕСА_4 визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 45927806 від 13.03.2019 року , запис про право власності № 30666911 на кімнату АДРЕСА_5 за Акціонерним товариством « Укрсоцбанк» , правонаступником якого є Акціонерне товариство « Альфа-Банк» ( місцезнаходження : м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100 ; ), внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим Сергієм Олександровичем ( місцезнаходження : Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, вул. Центральна, 1 ; ) та поновити запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на кімнату АДРЕСА_5 , стягнути судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 25.06.2019 р. відкрито загальне позовне провадження у справі і призначено підготовче засідання.

18.07.2019р. до суду надійшов відзив представника відповідача на позов, в якому відповідач позов не визнав повністю та зазначив, що за умовами укладеного між сторонами іпотечного договору передбачено право банку у випадку невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. Таке звернення здійснюється або на підставі рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (позасудове врегулювання) шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, про що міститься відповідне застереження в п.6.3 іпотечного договору. Таке застереження є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно. У зв`язку з порушенням позивачем умов кредитного договору і виникненням заборгованості банк набув право звернути стягнення на предмет іпотеки, в т.ч. в позасудовому порядку відповідно до п.6.3 іпотечного договору. На адресу позивачів було направлено відповідне письмове повідомлення, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням. Щодо застосування до спірних правовідносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то цей Закон в даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки державна реєстрація права власності Банку на іпотечне майно була здійснена не в примусовому порядку, а в порядку позасудового врегулювання за взаємною згодою іпотекодавця та іпотекодержателя на підставі відповідного договірного застереження. Вимоги зазначеного Закону розповсюджуються лише на примусову реалізацію майна. Звертаючись до державного реєстратора, банк надав усі необхідні документи для здійснення державної реєстрації права власності на іпотечне майно, реєстрація була проведена з дотриманням норм чинного законодавства, підстави для скасування реєстрації відсутні. Просить в задоволенні позову відмовити.

12.08.2019р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якому підтримано заявлені вимоги повністю та додатково зазначено, що банк не надав державному реєстратору повного пакету документів для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, зокрема, письмової вимоги про усунення порушень та документу, що підтверджує факт завершення 30-денного строку з моменту отримання письмової вимоги. Крім того, згода іпотекодавця на перехід права власності шляхом підписання іпотечного договору з відповідним застереженням не свідчить про беззаперечну законність переходу права власності. Звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, має наслідком відчуження предмету іпотеки без згоди власника такого майна, що неможливо в період дії мораторію.

12.09.2019 до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача, в яких зазначено, що доводи позивачів є безпідставними та спростовуються висновками Верховного Суду, відповідно до яких норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі). Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього іпотекодержателем не може вважатися примусовим стягненням, оскільки таке право виникло на підставі договору, згоду на яке іпотекодавець надав шляхом підписання відповідного договору. Крім того, позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, що підтверджено постановами Великої Палати ВС. Просить в позові відмовити.

В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Котелевський К. В., позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задовольнити.

Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» - адвокат Ременюк Т.О. позов не визнала, просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач - державний реєстратор Ільющенков С.О. в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги не визнає, вважає рішення про державну реєстрацію законним, просить в позові відмовити. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю.

Представник третьої особи Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, позивача ОСОБА_1 та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного .

Судом встановлено, що 05.09.2006 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (надалі - АТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту №06П192-К, за умовами якого кредитор (АТ «Укрсоцбанк») надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 27000 доларів США зі сплатою 13,00 процентів річних та комісій.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що кредит надається позичальнику на наступні цілі: на поточні потреби.

Згідно з п. 1.3. Договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісії, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за Договором, кредитор укладає в день укладання цього договору з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник та іпотекодавці передають Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з 2 кімн., загальною площею 52,65 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та яке належить позичальнику та іпотекодавцям на праві власності, заставною вартістю 176 750, 00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 35 000, 00 доларів США.

05.09.2006 між АТ «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (Іпотекодавці) було укладено іпотечний договір №06П192-1, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., зареєстрованим в реєстрі за №2290. За умовами укладеного іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку у якості забезпечення виконання всіх своїх зобов`язань за Договором кредиту №06П192-К від 05.09.2006 р, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцями, наступне нерухоме майно, а саме на двокімнатну квартиру ( кімната АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцям на праві приватної спільної сумісної власності .

Згідно з п. 1.2. іпотечного договору, заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 176 750, 00 грн., що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на день укладання цього договору , становить 35 000, 00 доларів США.

Пунктом 4.1. іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Згідно з п. 4.2. іпотечного договору, у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Відповідно до п. 4.5. іпотечного договору, Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів:

- на підставі рішення суду; або

- на підставі виконавчого напису нотаріуса; або

- шляхом передачі іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або

- шляхом продажу Предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або

- шляхом організації іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладання договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Судом також досліджено надані Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів документи, зокрема, копію заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.03.2019, подану банком до Державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, та додані до неї документи, а саме: копію іпотечного договору №06П192-1 від 05.09.2006 р. , копію повідомлення АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі, копію поштового конверту із зазначенням відправника АТ «Укрсоцбанк», отримувачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №159334828 від 13.03.2019, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №159328517 від 13.03.2019.

Згідно з витягом №159334828 від 13.03.2019 р. до Державного реєстру внесено запис про право власності №30666911, державний реєстратор Ільющенков С. О. Виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про те, що на підставі: іпотечного договору № 06П192-1 №2290 від 05.09.2006 було здійснено державну реєстрацію права власності на кімнату № 7 , загальною площею 19, 85 кв.м. , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 за АТ «Укрсоцбанк».

Згідно з витягом №159328517 від 13.03.2019 р. до Державного реєстру внесено запис про право власності №30666174, державний реєстратор Ільющенков С. О. Виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про те, що на підставі: іпотечного договору № 06П192-1, №2290, виданого 05.09.2006 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М. було здійснено державну реєстрацію права власності на кімнату АДРЕСА_4 , загальною площею 12,8 кв.м. , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 за АТ «Укрсоцбанк».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.Згідно з частиною першою статті1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України"Про іпотеку").

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі:припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;визнання іпотечного договору недійсним;знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, частиною першою статті 12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються:умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення;порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки;прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору.

Згідно з ч.ч. 1 - 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Разом з тим, 03.06.2014 Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 07.06.2014 із дня його публікації в газеті Голос України.

Так, за приписами пп. 1 п. 1 цього Закону, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19.05.2020 у справі №644/3116/18, квартира, яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону №1304-VII («Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»), у тому числі і шляхом реєстрації права власності за кредитором як забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті.

Матеріали справи свідчать про те, що спірна квартира була передана позивачами банку в іпотеку за відповідним іпотечним договором, укладеним на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором у іноземній валюті, отриманим на поточні потреби. При цьому, як встановлено судом, відповідачі не мають іншого нерухомого майна, а спірна квартира не перевищує 140 кв.м.. За таких обставин , суд приймає до уваги твердження позивачів про те, що спірна квартира використовується ними як місце постійного проживання та є єдиним нерухомим житловим майном.

Системний аналіз наведених положень Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», з урахуванням встановлених обставин справи, свідчить про пряму імперативну заборону на примусове стягнення спірної квартири, наданої позивачем банку в якості забезпечення виконання ним зобов`язань за споживчим кредитним договором, укладеним в іноземній валюті, а тому у державного реєстратора були відсутні підстави для вчинення оскаржуваної реєстраційної дії.

Більш того, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту відповідних умов правочину.

Виходячи із засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно , суд приходить до висновку, що до Державного реєстру можуть бути внесені виключно ті відомості, що не суперечать вимогам цього Закону та інших законодавчих актів України.

Відповідно до п.61 Порядку №1127 Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателеміпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону № 1952-ІV та статті 37 Закону України "Про іпотеку" порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №306/1224/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів надано наступні документи, які були надані АТ «Укрсоцбанк» для здійснення оскаржуваної реєстраційної дії, а саме: копії заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.03.2019, подані АТ «Укрсоцбанк» до Державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області;копію іпотечного договору №06П192-1 від 05.09.2006; копії повідомлень АТ «Укрсоцбанк» від 15.11.2018 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням ; копії поштових конвертів із зазначенням відправника АТ «Укрсоцбанк», отримувачі позивачі по справі; копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №159334828 від 13.03.2019 р. та № 159328517 від 13.03.2019 р.

Разом з тим, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.04.2019 у справі №638/20000/16-ц іпотекодержатель зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки разом із заявою про державну реєстрацію.

Проте, надані до суду матеріали не підтверджують факт отримання позивачами наданого повідомлення АТ «Укрсоцбанк» від 15.11.2018 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору , зокрема, відсутня відмітка про вручення позивачам листів банку . Більш того, також не доведено документально факт відмови позивачів від отримання даного листа. Крім того, із наданої копії поштового конверту не можливо встановити зміст вкладення до цього конверту (відсутній опис) та дату направлення даного конверту (на повідомленні проставлено дату 15.11.2018 , проте на відбитку штампу АТ «Укрпошта» цифри дати, що позначають день та місяць неможливо встановити ).

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Проте, АТ «Укрсоцбанк» до матеріалів державному реєстратору не надано цей висновок.

Статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Відсутність необхідної та достовірної інформації у оцінювача про майно могло вплинути на визначення ринкової вартості цього майна на дату проведення оцінки. Здійснення оцінювачем оцінки нерухомого майна без доступу до цього майна, на підставі, зокрема, технічної документації об`єкта оцінки та його складових, ставить під сумнів об`єктивність проведеної оцінки та визначення ринкової вартості майна на дату оцінки.

Разом з тим, на порушення вищенаведених вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національного стандарту №1, матеріали справи не містять відомостей про виконання оцінювачем вищенаведених вимог та проведення ознайомлення з об`єктом оцінки за для встановлення його дійсного стану, проценту зносу, технічних характеристик та умов, що наявні на об`єкті оцінки в дійсності.

Більш того, слід підкреслити, що згідно з п. 57 Порядку №1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

При цьому, однією з умов договору іпотеки №06П192-1 від 05.09.2006 , зокрема пп.4.5.3, є те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Тобто, для проведення спірної реєстраційної дії банк мав надати державному реєстратору згідно з п. 57 Порядку №1127, в т.ч., й документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. При цьому, оскільки зміст умови договору іпотеки, викладений в пп. 4.5.3 цього договору, відсилає до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в частині встановлення порядку звернення стягнення, то відповідно банком мало бути надано документ про виконання вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Разом з цим, за наданих Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради доказів вбачається, що банком не було надано державному реєстратору звіту суб`єкта оціночної діяльності про вартість предмету іпотеки, що свідчить про не дотримання вимог п. 57 Порядку №1127 при вчиненні спірної реєстраційної дії.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Частиною 2 цієї ж статті Закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року по справі № 367/2022/15-ц, рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (див. пункт 5.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 - «належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»)»).

Отже, належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є визнання протиправним та скасування запису про право власності банку на спірну квартиру , внесеного державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим С. О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та позовні вимоги позивачів про зобов`язання державного реєстратора відновити реєстрацію права власності за попереднім власником, оскільки за змістом Закону №1952-IV у випадку скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню .

Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.. ст.2,4,5,10, 11, 12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати запис про право власності № 30666174 на кімнату АДРЕСА_4 за Акціонерним товариством « Укрсоцбанк» , правонаступником якого є Акціонерне товариство « Альфа-Банк» ( місцезнаходження : м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100 ; ), внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим Сергієм Олександровичем ( місцезнаходження : Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, вул. Центральна, 1 ; ) на підставі рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 45926863 від 13.03.2019 року та поновити запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на кімнату АДРЕСА_4 , яка розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Визнати протиправним та скасувати запис про право власності № 30666911 на кімнату АДРЕСА_5 за Акціонерним товариством « Укрсоцбанк» , правонаступником якого є Акціонерне товариство « Альфа-Банк» ( місцезнаходження : м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100 ; ), внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим Сергієм Олександровичем ( місцезнаходження : Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, вул. Центральна, 1 ; ) на підставі рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 45927806 від 13.03.2019 року та поновити запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на кімнату АДРЕСА_5 .

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства « Альфа-Банк» ( місцезнаходження : м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100 ; ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 256,13 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства « Альфа-Банк» ( місцезнаходження : м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100 ; ) на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 256,13 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства « Альфа-Банк» ( місцезнаходження : м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100 ; ) на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 256,13 грн.

Стягнути з державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича ( місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, вул. Центральна, 1 ; ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 256,13 грн.

Стягнути з державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича ( місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, вул. Центральна, 1 ; ) на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 256,13 грн.

Стягнути з державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича ( місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, вул. Центральна, 1 ; ) на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 256,13 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 29.09.2020 року.

Суддя Світлицька В. М.