ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2470/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглядаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Урлівка" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Урлівка" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири.

19 травня 2020 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу - ОСОБА_3 на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 33291817 на ціну заявленого позову, посилаючись на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а невжиття заходів забезпечення позову призведе до втрати можливості захистити право власності позивачів у межах розгляду справи, що у свою чергу, призведе до порушення конституційного права та законних інтересів позивачів.

Суддя, вивчивши матеріали позову та вимоги про забезпечення позову вважає її такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Згідно п.п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (з відповідними змінами) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, згідно до позовних вимог, позивачі просять стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоди внаслідок залиття квартири у сумі 108 302,00 грн.

Тоді як, позивач 1 звертається до суду із заявою про забезпечення позову до суду, шляхом накладення врешту на квартиру відповідача у межах ціни заявленого позову.

Із зазначеного не вбачається, яка вартість квартири відповідача та хто мешкає в ній, тобто, в обґрунтуванні заяви про забезпечення позову не вбачається, у чому саме полягає необхідність забезпечення вказаного позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , належним чином не обґрунтовано необхідність застосування вказаного виду забезпечення позову, у вигляді арешту, не зазначено вартість майна та співмірність її вартості до ціни позову.

Крім того, позивачем не надано доказів, що квартира АДРЕСА_1 , на яку позивач просить суд накласти арешт, станом на сьогоднішній день належить на праві власності саме відповідачу. Тоді як навпаки, у заяві позивач вказує на те, що власником квартири АДРЕСА_1 є інша особа ОСОБА_4 , який не є учасником вказаної судової справи, що у зв`язку із вжиттям такого заходу забезпечення позову, може призвести до порушення його прав та охоронюваних законом інтересів особи, що не є учасником даного судового процесу.

Виходячи зі змісту позовних вимог, позивачем взагалі не обгрунтовано підстав вимоги про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру.

Враховуючи вищенаведене, суть спірних правовідносин, суддя вважає, що вжиття саме такого заходу забезпечення позову, запропонованого позивачем, не є співмірним із позовними вимогами. Крім того, суддя приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Урлівка" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири-відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: