Cправа № 127/522/15-ц
Провадження № 4-с/127/20/20
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Рудої В.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Паламарчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області головний державний виконавець Паламарчук Володимир Володимирович, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчука Володимира Володимировича,

в с т а н о в и в:

10 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчука В.В. про визнання незаконною та скасування постанови від 23 грудня 2019 року щодо повернення виконавчого документа стягувачу у справі № 127/522/15-ц, заінтересовані особи: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 .

Свої вимоги мотивував тим, що Вінницьким міським судом Вінницької області 16 квітня 2015 року було видано виконавчий лист по справі № 127/522/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення суми авансу та стягнути, відповідно рішенню суду, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 78 850 грн. 00 коп., компенсацію витрат на правову допомогу у розмірі 2 094 грн. 96 коп., а також судовий збір у розмірі 788 грн. 50 коп.

У квітні 2015 року відповідний виконавчий лист по справі № 127/522/15-ц було направлено до Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

24 квітня 2015 року головним державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Пічкуром Ю.П., постановою від 27 квітня 2015 року, було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом у справі № 127/522/15-ц.

09 червня 2015 року головним державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Пічкуром Ю.П., було винесено постанову про арешт всього майна в тому й числі квартири, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови Заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Чорнобая О.Ю. № 34/2.1-19/1 від 14 квітня 2017 року виконавче провадження передане до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області для подальшого виконання.

Згідно постанови про прийняття виконавчого провадження від 24 квітня 2017 року виконавче провадження № 47300051 з примусового виконання прийнято головним державним виконавцем Паламарчуком В.В.

23 грудня 2019 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчуком В.В. було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено державним виконавцем, що ним не виявлено майна у ОСОБА_2 на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу.

З даною постановою скаржник не згоден та вважає дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчука В.В. протиправними, оскільки повернення виконавчого листа було здійснено з формулюванням та посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, у зв`язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, дане формулювання повернення виконавчого листа не відповідає дійсності та є помилковим, що в свою чергу зумовило прийняття виконавцем незаконного та протиправного рішення. Виносячи постанову про повернення виконавчого листа виконавець сприяє боржнику в знятті арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_1 та з транспортних засобів для їх реалізації у зв`язку із чим позбавляє стягувача отримати належні йому кошти.

З огляду на зазначене вище, скаржник вважає, що прийнята головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчуком В.В., постанова від 23 грудня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу є протиправна, прийнята з порушенням ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» з формулюванням яке не відповідає дійсності, що виконавцем не виявлено майна на яке він може звернути стягнення в рахунок погашення боргу, крім того виконавець проявив бездіяльність не вживав належних та допустимих заходів для розшуку боржника та заборони виїзду з території України.

За наведеного ОСОБА_1 просить визнати незаконною та стасувати постанову від 23 грудня 2019 року головного державного виконавця Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчука В.В. про повернення виконавчого документа стягувачу у справі № 127/522/15-ц.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав вказаних у скарзі.

Державний виконавець Паламарчук В.В. у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , оскільки твердження викладенні у останній є надуманими і не базуються на нормах закону.

Боржник ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 127/522/15-ц, документи додані до скарги, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2015 року у цивільній справі № 127/522/15-ц, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 78 850 грн. 00 коп., стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на правову допомогу у розмірі 2 094 грн. 96 коп. та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 788 грн. 50 коп. Рішення суду набрало законної сили 24 березня 2015 року.

На підставі зазначеного рішення суду 16 квітня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист № 127/522/15-ц, в якому стягувачем зазначено ОСОБА_1 , а боржником ОСОБА_2 (а.с. 18).

Постановою головного державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Пічкур Ю.О. від 27 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 47300051 з примусового виконання виконавчого листа № 127/522/15-ц, виданого 16 квітня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 81 733 грн. 46 коп. (а.с. 12).

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В межах вищезазначеного виконавчого провадження державним виконавцем 09 червня 2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 13).

Постановою головного державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Пічкур Ю.О. від 21 квітня 2017 року, передано виконавчий документ: виконавчий лист № 127/522/15-ц, виданий 16 квітня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 81 733 грн. 46 коп., Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

24 квітня 2017 року Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчуком В.В., прийнято виконавче провадження № 47300051 з примусового виконання виконавчого листа № 127/522/15-ц, виданого 16 квітня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 81 733 грн. 46 коп. (а.с. 14).

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем 21 березня 2019 року винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчука В.В. від 23 грудня 2019 року, виконавчий лист № 127/522/15-ц, виданий 16 квітня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 81 733 грн. 46 коп. повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» за відсутності коштів та майна належного боржнику на праві власності на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу (а.с. 19).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Заходами примусового виконання рішень є, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що прийняття рішення державним виконавцем, шляхом винесення постанови від 23 грудня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу, є передчасним, та таким, що не відповідає вимогам Закону, адже державним виконавцем не вжито в повному обсязі всіх необхідних заходів щодо примусового виконання виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що винесення постанови державним виконавцем від 23 грудня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу порушує права останнього, така постанова є неправомірною, адже державним виконавцем не вчинено всіх необхідних заходів з примусового виконання виконавчого документа, чим порушено засади виконавчого провадження щодо обов`язковості виконання рішень. Отже, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Що стосується вимог скарги щодо зобов`язання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції поновити виконавче провадження по стягненню боргу на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 за виконавчим листом 127/522/15-ц, виданим 16 квітня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області, то суд відмовляючи у задоволенні даної вимоги виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Таким чином, наявність рішення суду про скасування постанови виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, є підставою для відновлення виконавчого провадження за постановою виконавця.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову від 23 грудня 2019 року головного державного виконавця Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчука Володимира Володимировича про повернення виконавчого документа стягувачу у справі № 127/522/15-ц.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк