Справа № 948/106/20
Номер провадження 2/948/98/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2020 Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Кравець С.В.,

за участю: секретаря Порохні І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в :

у лютому 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05.09.2011р. між ним та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 16000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, а тому станом на 15.12.2019р. утворилася заборгованість. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 64840, 37 грн та судові витрати.

19.02.2020р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження (а.с. 54).

У судове засідання сторони не з`явилися направили клопотання та заяву про розгляд справи без їх участі, представник позивача позов підтримує в повному обсязі (а.с.45), відповідач позов визнала в частині стягнення тіла кредиту та відсотків, в іншій частині позов не визнала (а.с. 78).

Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 05.09.2011р. Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку без номера. За змістом анкети-заяви вона разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифів становить Договір про надання банківських послуг (а.с. 19).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 15.12.2019 заборгованість відповідача перед банком становить 64840, 37 грн, з яких: 42861, 88 грн - заборгованості за тілом кредиту; 607, 17 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 42254, 72 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; заборгованість за відсотками згідно ст. 625 7569, 48 грн; заборгованість по пені - 10845, 18 грн; заборгованість по судовим штрафам - 3563, 83 грн (а.с.18).

На підтвердження своїх доводів позивач надав Умови та Правила надання банківських послуг (а.с. 21-37), а також витяг з Тарифів обслуговування чотирьох кредитних карт «Універсальна» з відповідними умовами кредитування (а.с. 20), але не надав доказів того, який саме вид картки був виданий позивачу.

Розглядаючи доводи позивача про стягнення заборгованості по кредитному договору, суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 05.09.2011 року (а.с. 19) відсутні умови договору встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Натомість банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом та відсотках, стягнути заборгованість за пенею і штрафами, при цьому, обґрунтовуючи право вимоги Умови договору.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці додані до позову Умови надання кредиту розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та зафіксовані, саме в тих документах, що додані банком до позовної заяви.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019р., банк повинен повідомити споживача про умови кредитування та узгодити з ним саме ті умови, про які вважав узгодженими банк.

Отже, оскільки додані банком Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви про приєднання, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність про стягнення пені та штрафу, а відтак позов в частині стягнення пені та штрафу є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, враховуючи, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання перед банком та не повернула отримані кошти, на що банк розраховував при укладенні кредитного договору, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованістьза кредитним договором без номера від 05.09.2011р., яка виникла станом на 15.12.2019р. та складається з простроченого тіла кредиту в розмірі 42254, 72 грн та поточного тіла кредиту 607, 16 грн, а всього 42861, 88 грн та відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України.

Так, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У своєму розрахунку банк навів розрахунок відсотків за ст. 625 ЦК України, що становить 7569, 48 грн (а.с. 18).

Натомість суд не погоджується з зазначеним розрахунком, оскільки за базову відсоткову ставку банк взяв 84% замість установлених законом 3%. Отже, оскільки з наданих розрахунків прострочена заборгованість стала виникати з квітня 2019 року і щомісячно сума збільшувалася до 15.12.2019р. (дата станом на яку банком проведено розрахунок), а тому розрахунок слід проводити виходячи з кількості днів прострочення за кожною сумою.

Отже розрахунок 3% річних буде таким:

1)1006, 09 грн (прострочена заборгованість, яка виникла на 01.04.2019р.) х (3% х 30 (кількість днів прострочення до травня 2019 року, оскільки з 01.05 сума змінилася) /365)/100% = 2, 41 грн (за квітень 2019 року);

2)2782, 94 грн (прострочена заборгованість станом на 01.05.2019р.) х (3% х 31/365)/100% = 7, 09 грн (за травень 2019 року);

3)1972, 6 грн (прострочена заборгованість станом на 01.06.2019р.) х (3% х 30/365)/100% = 4, 73 грн (за червень 2019 року);

4)2707, 32 грн (прострочена заборгованість станом на 01.07.2019р.) х (3% х 31/365)/100% = 6, 77 грн (за липень 2019 року);

5)2987, 37 грн (прострочена заборгованість станом на 01.08.2019р.) х (3% х 31/365)/100% = 7, 47 грн (за серпень 2019 року);

6)3392, 46 грн (прострочена заборгованість станом на 01.09.2019р.) х (3% х 30/365)/100% = 8, 14 грн (за вересень 2019 року);

7)44433, 24 грн (прострочена заборгованість станом на 01.10.2019р.) х (3% х 9/365)/100% = 32, 87 грн (з 01 по 09.10.2019 року);

8)42433, 24 грн (прострочена заборгованість станом на 10.10.2019р.) х (3% х 22/365)/100% = 76, 73 грн (з 10 по 31.10.2019 року);

9)43647, 56 грн (прострочена заборгованість станом на 01.11.2019р.) х (3% х 11/365)/100% = 39, 46 грн (з 01 по 11.11.2019 року);

10)41647, 56 грн (прострочена заборгованість станом на 12.11.2019р.) х (3% х 19/365)/100% = 65, 04 грн (з 12 по 30.11.2019 року);

11)42254, 72 грн (прострочена заборгованість станом на 01.12.2019р.) х (3% х 15/365)/100% = 52, 09 грн (з 01 по 15.12.2019 року);

Отже, загальний розмір заборгованості за відсотками розрахованими відповідно до ст. 625 ЦК України становить 302, 80 грн, а тому саме цю суму відсотків слід стягнути з відповідача одночасно з тілом кредиту в розмірі 42861, 88 грн, а всього 43164, 68 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 1399, 32 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 05.09.2011р., у розмірі 43164, 68 грн та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1399, 32 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя С.В.Кравець