РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі судового засідання Поліщук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, вимоги за яким позивач обґрунтовує тим, що 06.09.2011 року ОСОБА_2 отримав у нього під розписку гроші у розмірі 8 000,00 грн., які зобов`язався повернути до 20.09.2011 року, що є підтвердженням укладення договору відповідно до ст. 1046 ЦК України. По закінченні зазначеного строку відповідач отримані гроші позивачу не повернув у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернувся до суду та рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18.04.2017, що набрало законної сили, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти в сумі 8 000 грн. та судовий збір. За змістом позову, на підставі судового рішення було відкрито виконавче провадження, яке досі перебуває у стадії виконання, оскільки відповідач уникає виконання своїх зобов`язань, не виконує рішення суду. Посилаючись на положення ст.ст. 536, 1048, 1212 ЦК України, викладену у постанові від 02.03.2016 по справі №6-2491цс15 правову позицію Верховного Суду України, порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором зберігання ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти за прострочення виконання зобов`язання додатково до основної суми у розмірі 9301,97 грн. та судовий збір.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 03.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на адресу суду не надходив.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи та оцінивши надані позивачем докази приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

06 вересня 2011 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 на тимчасове зберігання кошти в розмірі 8 000,00 грн. та зобов`язувався повернути їх до 20 вересня 2011 року. Про зазначене свідчить зміст наявної в матеріалах справи розписки.

У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом та заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2017 року, залишеним без змін судами вищих інстанцій, позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8 000,00 грн.

Всі ці обставини були встановлені судами в ході розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою у справі №295/11438/16-ц та не доказуються при розгляді даної справи в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Зокрема, Верховний Суд у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 295/11438/16-ц зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що між сторонами у справі було укладено договір зберігання коштів, оскільки зі змісту розписки, суди встановили, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 на тимчасове зберігання грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн. та зобов`язувався їх повернути 20 вересня 2011 року.

Судом у даній справі №295/18069/19 встановлено, що на виконання заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2017 року у справі №295/11438/16-ц був виданий виконавчий лист та постановою головного державного виконавця Богунського ВДВС м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Расеньчук К.М. відкрито виконавче провадження №59460679 з виконання згаданого листа.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи..

За змістом частини першої статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно зчастиною першою статті 937 ЦК України договір зберігання укладається в письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Так, відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з положеннями статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Встановивши, що між сторонами існують правовідносини щодо виконання договору зберігання та рішенням суду з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто передані на тимчасове зберігання кошти в розмірі 8 000,00 грн., суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки наявність договірних відносин виключає можливість застосування норм матеріального права, які регулюються Главою 83 ЦК України про набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

Подібний висновок щодо застосування відповідних норм права був викладений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 607/9664/16-ц та враховується Богунським районним судом м. Житомирі при вирішенні даної справи.

Обставини, що були предметом розгляду Верховного Суду України у справі №6-2491цс15 не є подібними до тих, що виступають у справі №295/18069/19, оскільки у справі №6-2491цс15 вирішувалось питання повернення коштів за недійсним правочином та положення глави 83 ЦК України застосовуються до таких вимог, що прямо передбачено статтею 1212 ЦК України. Натомість у справі, що перебуває у провадженні Богунського районного суду м. Житомира, договір зберігання недійсним не визнавався і у зв`язку із порушенням зобов`язань за вказаним договором з відповідача були стягнуті кошти у сумі 8 000 грн.

Окремо судом звернуто увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц відступила від правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 2 березня 2016 року у справі №6-2491цс15 в частині підстав для застосування положень статті 625 ЦК України, проте ця обставина не впливає на остаточний підсумок розгляду справи №295/18069/19.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 936, 937, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 141, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження та подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Д.В. Кузнєцов