ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2020 року

м. Харків

Справа №619/1280/20

Провадження №22-ц/818/3423/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Каплоух Н.Б.

Учасники справи:

Заявник- ОСОБА_1 ,

Заінтересована особа- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові

апеляційну скаргу адвоката Караченцева Юрія Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року, постановлену суддею Жорняк О.М.,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, про забезпечення позову до подачі позову.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 01.06.2007 він придбав житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами. Впродовж останніх років, він здавав у найм вищевказаний житловий будинок, в якому проживали фізичні особи - орендатори, в тому числі і неповнолітній.

30.01.2020 року до орендаторів майна звернувся невідомий чоловік ОСОБА_2 , який стверджував, що придбав його житловий будинок, але не надав ніяких належних доказів.

20.04.2020 року представник позивача з орендаторами збирався перевезти деякі речі орендатора з його будинку, який вирішував питання про зміну місця проживання. Коли вони наблизились до домоволодіння, виявилось, що замки на вхідних воротах зламані, на воротах розміщені таблиці приватної служби охорони, доступ до домоволодіння перешкоджає особа, що назвалась працівником поліції, якого викликав адвокат Шаповалова В. М. Зовнішнім оглядом виявлено, що з території домоволодіння зникло його майно. Тими ж особами здійснено перешкоди доступу до домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить його родині. Оскільки невідомі особи відмовились надавати будь-які документи, що посвідчують їх особи вважає єдиним можливим засобом доведення викладених у позові обставин, витребування копій відповідних документів у Дергачівському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (місцезнаходження: вул. 1-го Травня, 10, Дергачі, Харківська область, 62300), що здійснював встановлення невідомих осіб, які заволоділи його майном та законністю їх перебування в його будинку.

Оскільки позов стосується прав на нерухоме майно, за виключною територіальною підсудністю, позов підлягає розгляду у Дергачівському районному суді Харківської області, за місцезнаходженням нерухомого майна. Так як інші можливості захистити свої права, ані ж звернення до суду, заявнику не доступні, тому він змушений звернутись до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаного будинку.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Накладено арешт на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом заборони відчуження. Ухвалу про забезпечення позову допущено до негайного виконання.

На зазначену ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та помилковим застосуванням норм матеріального права просить ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року скасувати, та відмовити у задоволенні його заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було накладено арешт без дослідження жодного доказу по справі, зокрема суд не пересвідчився у тому, що між сторонами дійсно виник спір. Зазначав, що ОСОБА_3 подавав позовну заяву, яка була повернута йому судом у зв`язку з тим, що позовна заява була підписана особою, яка не надала підтвердження, що діє в інтересах ОСОБА_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихстаттею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3ст. 150 ЦПК Українизаходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 6постанови Пленуму ВСУ N 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові N 6-605цс16 від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" N 9 від 22.12.2006 р. у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Необхідність вжиття заходів забезпечення до подання позову має бути викликана винятковими обставинами, за яких потрібно діяти невідкладно (якнайшвидше).

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таких обставин, які б підтверджували необхідність забезпечити майбутній позов заявником не наведено. Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову взагалі не містить відомостей з яким позовом у майбутньому має намір звернутися заявник, ані доказів щодо можливості відчуження вказаного будинку ОСОБА_2 на користь третіх осіб, а тому колегія судів не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення його заяви про забезпечення позову до пред`явлення такого у встановленому законом порядку.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.4 ст.152 ЦПК Україниу разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Отже, суд повинен враховувати, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Однак, жодного обґрунтування щодо наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції не зазначено.

В ухвалі судді Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року не вказано, якими доказами керувався суд при прийнятті рішення про забезпечення позову саме у такий спосіб. При цьому, слід зазначити, що сама по собі наявність права суду на забезпечення позову шляхом накладення арешту, не свідчить про те, що обов`язково в будь-якому випадку при поданні позову таке забезпечення має застосовуватись.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального права, тому підлягає скасуванню.

У зв"язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові збір та витрати на правову допомогу відшкодуванню у відповідності до ст. 141 ЦПК України не підлягають.

Крім цього, судова колегія звертає увагу на таке.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що 22.04.2020 року квітня 2020 року ОСОБА_1 було подано позов до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Зазначену позовну заяву ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 24.04.2020 року (справа № 619/1230/20) повернуто позивачу, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, якими передбачено повернення заяви, в разі коли позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини четвертої статті 152цього Кодексу (п. 2 ч. 13 ст. 158 ЦПК України).

Суд не виконав цих вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Караченцева Юрія Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року - задовольнити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року про забезпечення позову скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 2 жовтня 2020 року