Провадження № 2/235/1122/20
Справа № 235/2396/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Григор`євої С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою працездатності,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті професійних захворювань. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем він перебував у трудових відносинах з 03.11.2003 року до 11.04.2018 року. Прийнятий на роботу гірничим робітником підземним 2 розряду з повним робочим днем в шахті. Наказом №17/1к від 03.01.2009 року переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті.

Звільнений був на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я.

25.02.2020 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджено 26.02.2020 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Король В.І., йому встановлено професійні захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст. - захворювання професійні, встановлені вперше.

01.04.2020 року був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями. Йому було встановлено первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з 24.03.2020 року безстроково. Вперше визнано інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями, з 24.03.2020 року безстроково. Рекомендовані «Д» невролога, пульмонолога. Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне, санаторно-курортне лікування.

Позивачу були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку, виплати на відшкодування моральної шкоди не нараховувались та не виплачувались.

Позивач вважає, що умовами виробництва йому заподіяна моральна шкода.

Він тривалий час постійно працював в підземних умовах, весь час в умовах впливу шкідливих факторів.

Згідно пункту 17 акту, професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фіброгенної дії.

У пункті 18 акту від 25.02.2020 року зазначено, що причинами виникнення хронічного професійного захворювання є пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксину від 10% до 70% - фактична величина 196,8 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3). Тривалість дії упродовж зміни - 84% зміни.

Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок і тулуба) - фактична величина 194,4 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 89,0 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 40 кг при нормативному значенні 30 кг.

Таким чином, його робота на користь підприємства була важкою, з перевищенням гранично допустимих норм.

Під наглядом лікарів він перебував кілька років, неодноразово лікувався амбулаторно і стаціонарно, неодноразово лікувався амбулаторно та стаціонарно, що підтверджується витягом із амбулаторної карти та виписками (епікризами) з медичної карти стаціонарного хворого.

З метою обстеження, лікування та розгляду питань стосовно етіології наявних у захворювань, був направлений до ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва національної академії медичних наук України». Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру листопада від 28.01.2020 року, йому встановлено такі професійні захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст. - захворювання професійні, встановлені вперше.

Результатом низки професійних захворювань стало загальне погіршення стану здоров`я, а саме: біль в поперековому відділі хребта, який посилюється при фізичному навантаженні з іррадіацією в ліву ногу, оніміння та судоми в лівій нозі; задуха при помірному фізичному навантаженні; кашель, переважно сухий, з тяжко відділяємим харкотинням; періодичний головний біль, підвищення АТ, загальна слабкість. Через наявні хвороби, позивач має слабке здоров`я, яке погіршується навіть при незначних навантаженнях.

Для підтримки свого здоров`я, вимушений постійно проходити курси лікування. При цьому періодичне перебування в лікарнях не виключило стійкої втрати професійної працездатності. Ці обставини суттєво впливають на якість його життя та викликають моральні страждання. Його звичайний уклад життя примусово змінився.

З роботи він звільнився через невідповідність виконуваній роботі за станом здоров`я. За умови належного стану здоров`я, він би і далі працював у шахті, але робота у підземних умовах йому заборонена. Позивач працював у підземних умовах з 2002 року, у трудових відносинах з відповідачем з 2003 року і по день звільнення, іншої спеціальності не має.

Більшість чоловічих професій пов`язані з фізичними навантаженням, які йому заборонені, тому дуже важко підшукати роботу, яка б підходила за його можливостями та здібностями.

За висновком про умови та характер праці позивачу протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах.

Коли позивач працював на підприємстві, заробітна плата була основним джерелом доходів його родини, за її рахунок задовольнялися потреби сім`ї. Зараз він отримує лише частину заробітку у відповідності до втрати ступеня професійної працездатності.

Позивач обмежений у рухах у поперековій області, у нього постійний сухий кашель, слабкість, він швидко втомлюється. В нього слабке здоров`я, яке погіршується при будь-яких незначних навантаженнях, які він змушений щільно контролювати, бо різкі рухи та трохи підвищена фізична активність одразу впливають на його самопочуття. Ці обставини впливають на якість його життя та спричиняють моральні страждання.

Не зважаючи на теперішній стан позивача, від чоловічого обов`язку піклуватися про родину він не звільнений, тому йому потрібно докладати додаткових зусиль для належного утримання себе та родини. Він одружений, виховує неповнолітню доньку, яка потребує не тільки утримання, але й батьківської турботи та уваги, яку позивач через стан здоров`я не завжди може надати у повній мірі.

Відновлення його здоров`я неможливе, оскільки втрата професійної працездатності встановлена безстроково, тобто його стан здоров`я з часом не відновиться, наслідки хвороб носять незворотній характер.

Моральну шкоду, яка була завдана позивачу профзахворюваннями, внаслідок яких він втратив здоров`я, він оцінює в 90 000 грн. При цьому виходить з того, що суттєво змінився його життєвий уклад, захворювання негативно вплинули на його психологічний стан, через що він відчуває розпач і переживання, невиліковні наслідки захворювань не залишають йому сподівань на одужання та повернення до попереднього образу життя.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 90000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті професійних захворювань.

Ухвалою суду від 16 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» позов визнає частково в розмірі 26 000 грн. ( із умовного розрахунку 400 грн. за кожний відсоток втрати працездатності).

Позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві з 03.11.2003 року по 11.04.2018 рік з повним робочим днем у шахті. За час роботи позивач по справі отримав професійне захворювання.

У своїх позовних вимогах позивач просить стягнути з підприємства суму моральної шкоди у розмірі 90 000 грн., але вказана сума на думку представника відповідача є значно завищеною та не відповідає вимогам розумності та справедливості.

На думку представника відповідача суд має врахувати, що позивач з 2017 року вже знав про погіршення стану свого здоров`я після чого не одноразово звертався за допомогою до лікарні з приводу тих хвороб які з часом призвели до стійкої втрати працездатності.

Позивач, знаючи про ризик виникнення професійного захворювання, тривалий час не повідомляв адміністрацію ПРАТ «ШУ «Покровське» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або на менш важку працю у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. Саме приховуванням погіршення стану здоров`я у позивача та недбалим ставленням до стану свого здоров`я позивач сприяв розвитку у нього професійного захворювання.

В свою чергу ПРАТ «ШУ «Покровське» звертає увагу на те, що кожен рік позивач був зобов`язаний проходити обов`язкові медичні огляди як працівник, що працює в шкідливих та важких умовах. Згідно з даними пройдених медоглядів за 2016 - 2018 р.р., які за кошти ПРАТ «ШУ «Покровське» проведено лікарями Покровської ЦГБ, зазначений громадян був визнаний такий, який може працювати у підземних умовах.

Просить суд взяти до уваги такий довід, що при прийняті на роботу працівники усвідомлюють, що працюючи у підземних умовах працівники будуть піддаватися впливу шкідливих факторів.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди також просить врахувати, що позивачу виплачуються значні страхові виплати від Фонду соціального страхування, пенсія за віком та пенсія за інвалідністю.

До судового засідання позивач, представник позивача та представник відповідача, подали заяви про розгляд справи без їх участі, наполягають на викладених вимогах.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 03.11.2003 року до 11.04.2018 року. Прийнятий на роботу гірничим робітником підземним 2 розряду з повним робочим днем в шахті, наказом №17/1к від 03.01.2009 року переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті. 11.04.2018 року був звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я (а.с.7-9).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 25.02.2020 року, затвердженого першим заступником начальника Головного управління Головного управління Держпраці у Донецькій області Король В.І. 26.02.2020 року, в пункті 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фіброгенної дії. Причиною виникнення професійного захворюванняє пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксину від 10% до 70% - фактична величина 196,8 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3). Тривалість дії упродовж зміни - 84% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок і тулуба) - фактична величина 194,4 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 89,0 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 40 кг при нормативному значенні 30 кг (а.с.12-13).

В період з 17.01.2020 року по 03.02.2020 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» з діагнозом: Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг, пневмоконіоз, ЛН - І-ІІст.- захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.21).

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 28.01.2020 року № 3/55 ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг, пневмоконіоз, ЛН - І-ІІст. - захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.22).

Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 01.04.2020 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності - професійне захворювання, огляд проведено повторно, інвалідність встановлена безстроково. Ступінь втрати працездатності у відсотках за сукупністю складає 65%. Потребує медикаментозного та санаторно-курортного лікування, «Д» невролога та пульмонолога (а.с.10, 11).

Позивач періодично перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні: з 28.12.2017 року по 09.01.2018 року, з 12.03.2018 року по 23.03.2018 року, з 31.10.2018 року по 10.11.2018 року, з 01.04.2019 року по 11.04.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Покровської ЦРЛ з діагнозом: загострення хронічного вертеброгенного попереково-крижового (остеохондроз, помірний спондилоартроз поперекового відділу хребта, з наявністю хрящових вузлів Шморля , протрузії L4, S1 - МРТ від 23.12.2017) радикуліту з вираженим больовим, м/тонічним, корінцевим синдромами, статико- динамічними порушеннями функції хребта. (а.с.16-19).

З 08.07.2019 року по 18.07.2019 року стаціонарне лікування у терапевтичному відділенні КЛПУ «Родинська міська лікарня» з діагнозом: Хронічний бронхіт II ст. в стадії загострення. ЛН І-ІІ. Суп. Хронічний вертеброгенна п/крижовий радикулопатія (а.с.20).

У відзиві на позов представник відповідача не заперечує того, що позивач працював на підприємстві з повним робочим днем у шахті та за час роботи отримав професійне захворювання.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз`яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків.

Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання.

В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

До професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров`я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоров`я потрібен певний час та грошові кошти.

Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоров`я позивача.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 48000 гривень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 6 ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов надійшов до суду у квітні 2020 року розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 840,80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, ст. ст.4, 5, 10, 12, 81, 89, 141, 223, 265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті професійних захворювань - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у якості відшкодування моральної шкоди 48000 (сорок вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь держави судовий збір 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, буд.1а, .

Повний текст рішення виготовлено 18.05.2020р.

Суддя