Провадження № 22-ц/802/443/20 Категорія: 1 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Здрилюк О.І., Осіпук В.В.,

секретар Концевич Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка Ігоря Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування заявки на реалізацію арештованого майна, заінтересована особа - стягувач публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк", за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2020 року,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка Ігоря Сергійовича, в які просила визнати протиправними дії приватного виконавця щодо формування та подання Волинській філії ДП «Сетам» заявки на реалізацію арештованого майна від 11.09.2019 №717 та визнати протиправною та скасувати цю заявку.

Вимоги обгрунтувала тим, що приватний виконавець незаконно сформував та подав Волинській філії ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна, оскільки в житловому будинку, який виставлений на торги проживають малолітні діти, про яких не зазначено у заявці, а сам будинок не може бути реалізований, оскільки є єдиним місцем проживання боржника та малолітніх дітей.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2020 в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник боржника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити скаргу ОСОБА_1 в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог вказує на безпідставність висновку суду першої інстанції про обрання боржником неефективного способу захисту прав та законних інтересів, оскільки у даному випадку приватним виконавцем не було дотримано процедури підготовки проведення електронних торгів, у зв`язку з чим порушені майнові права та інтереси боржника у виконавчому провадженні.

Інші учасники справи не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 19.05.2020, тобто, дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з таких мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2007 між ВАТ АБ «Укргазбанк`та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за № 81/07-І/02, за яким останній було надано кредит в сумі 59000,00 дол. США на строк до 19.11.2019 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних. (а.с. 16-18)

На забезпечення виконання умов кредитного договору № 81/07-І/02 від 20.11.2007, між ВАТ АБ «Укргазбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) був укладений договір іпотеки №81-07/02 від 20.11.2007, предметом якого є житловий будинок з надмірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 (а.с.21-23). Також, 20.11.2007 між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 1, за умовами якого поручитель в повному об`ємі відповідає по зобов`язанням боржника, які виникають з умов кредитного договору (а.с. 19-20).

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, звернення стягнення на майно.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.12.2011 позов задоволено частково.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором № 81/07-І/02 від 20.11.2007 в сумі 393305,05 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором № 81/07-І/02 від 20.11.2007 в сумі 393305 грн. 05 коп.

Вирішено питання про судові витрати у справі (а.с.27-29).

Вказане судове рішення набрало законної сили та на його виконання судом були видані виконавчі листи. Виконавчий лист стосовно боржника ОСОБА_1 (а.с.30) 26.07.2019 було подано ПАТ АБ "Укргазбанк" на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Волинської області Шульженку І. С. (а.с.32).

Приватний виконавець 26.07.2019 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 59659502 (а.с. 37).

В ході виконавчого провадження приватним виконавцем 11.09.2019 сформована заявка №717 до Волинської філії ДП «Сетам» на реалізацію житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0796 га, які знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с.41-44).

Відповідно до протоколу №448054 від 25.11.2019 були проведені електронні торгів з визначенням переможця (а.с.45-47).

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що прилюдні торги вже відбулися, ефективним способом захисту прав боржника є пред`явлення до суду позову про визнання недійсними цих торгів та укладених на його підставі правочинів, а не оскарження дій судового виконавця у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, а тому подання скарги у зв`язку з формуванням та надісланням заявки на реалізацію арештованого майна не вирішить спір по суті, тобто, не призведе до ефективного захисту прав та законних інтересів боржника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в статті 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту частини другої статті 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Порядок проведення реалізації арештованого майна, на дату виникнення спірних правовідносин, регулювався Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Цей висновок узгоджується і з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, згідно з якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

У разі відчуження майна правова оцінка діям та рішенням органу державної виконавчої служби, а також порушенням, допущеним ним при підготовці та проведенні прилюдних торгів, може бути надана при розгляді спору про право, або ж за результатами оскарження результатів торгів.

З огляду на викладене, обраний боржником ОСОБА_1 спосіб захисту - а саме, визнання протиправними дії приватного виконавця щодо формування та подання заявки на реалізацію арештованого майна від 11.09.2019 №717 та скасування цієї заявки, не може призводити до відновлення того становища, яке існувало до проведення прилюдних торгів, оскільки майно відчужено. Обраний спосіб захисту у даній справі не забезпечує ефективне поновлення порушених прав боржника з дотриманням основних засад цивільного судочинства. Ефективним способом захисту прав боржника є пред`явлення до суду позову про визнання недійсними торгів та укладених на його підставі правочинів.

Аргументи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права безпідставні, носять суб`єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд, розглядаючи справу, оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись статями 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: