РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

позивачки - ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Щербяк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 травня 2010 року по 09 квітня 2019 року. Від шлюбу з Відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 квітня 2019 року у цивільній справі № 569/19244/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. У період перебування Позивача та Відповідача у шлюбі була придбана за договором купівлі-продажу квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на спірну квартиру, для здешевлення нотаріальної процедури оформлення вказаного договору, було оформлено виключно на Відповідача, хоча гроші, які було витрачено на її придбання були спільними . Оскільки, майно було придбане Позивачем та Відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності. Відтак, оскільки розмір призначених аліментів є незначним та таким, що не може забезпечити належний та достатній рівень для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування спільних дітей подружжя, то вважає, що в забезпечення виконання Відповідачем своїх обов`язків щодо утримання спільних дітей слід відступити від презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , визначивши за нею право власності на 3/4 частки спірної квартири. Просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_1 право приватної спільної часткової власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_2 право приватної спільної часткової власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 . В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов у межах його доводів, просила позов задовольнити повністю. Додатково пояснила, що вона вклала більше коштів на придбання квартири. Зокрема, 5 тис.доларів США їй дали в борг її батьки, договору позики з зазначенням цільового використання коштів, не укладали. Окрім того, кошти, які отримала на дітей поклала на депозитний рахунок з якого зняла гроші на придбання квартири. Відповідач постійно перебував на заробітках за кордоном, кошти привозив коли повертався і це були не значні суми. Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Щербяк Ю.В. в судовому засіданні позов визнала частково. Підтримала поданий до суду відзив згідно якого не заперечили проти визнання об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , разом з тим, не вбачають підстав відходити від принципу рівності часток при поділі майна подружжя, а відтак з рештою позовних вимог не погоджуються з огляду на наступне. Рішенням Рівненського міського суду від 09.04.2019 року розірвано шлюб між ним та позивачкою, стягнено з нього аліменти на утримання дітей у тому розмірі, який заявлено Позивачем та який в подальшому Позивачем не оскаржувався. Відтак, посилання ОСОБА_1 на призначення судом незначного розміру аліментів, недостатнього для забезпечення належного фізичного, духовного розвитку та лікування дітей є - безпідставним та необгрунтованим. На даний час Позивачка офіційно не працює, адже перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шести років, хоча необхідності у цьому немає, адже старша дитина, ОСОБА_3 ходить до 3 класу у ЗОШ №11, а їхньому сину, ОСОБА_4 у квітні виповниться шість років та на даний час він відвідує ЗДО № 38. Вік та стан здоров`я дозволяють Позивачу працювати, крім того, немає жодних обставин, які могли б перешкодити їй у цьому. Купівля та ремонт у спірній квартирі здійснювалося повністю силами та за рахунок коштів Відповідача, оскільки, останній, починаючи з грудня 2015 року періодично перебував на роботі за кордоном та самостійно проводив ремонтні роботи у квартирі. Позивач в цей час не працювала, адже перебувала у декретній відпустці, більше того, ні вона, ні її батьки участі у фінансуванні та ремонту квартири не приймали. Незважаючи на вищезазначене, Відповідач не вважає за необхідне відходити від презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу та не заперечує проти того, щоб визнати квартиру АДРЕСА_2 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та провести поділ майна на засадах рівності часток. Позивач з дітьми зареєстровані у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 та отримують субсидію, а відтак, Позивач повною мірою забезпечена житлом, та користується пільгою на оплату комунальних послуг. Натомість, для Відповідача, квартира, яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя - це єдине житло. Просили визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 . Поділити майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнавши за ОСОБА_1 право власності на квартиру на 1 /2 квартири АДРЕСА_2 та визнавши, за ОСОБА_2 право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_2 . Ухвалою Рівненського міського суду від 28.08.2019 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16.10.2019 року було частково задоволено заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову, накладено арешт на належне на праві власності майно ОСОБА_2 - 3/4 частки кв. АДРЕСА_2 до розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 травня 2010 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 квітня 2019 року у цивільній справі № 569/19244/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Встановлено, що у період перебування сторін у шлюбі була придбана 12.05.2017 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Цвіркун Л.В. , зареєстрованого в реєстрі за № 204, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де покупцем є ОСОБА_2 , право власності зареєстроване згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, і.н. витягу №86835828. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст.60 СК України, вважається,що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до роз`яснень викладених в п.22 Постанови ПВС України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно висновку про вартість майна проведеного оцінювачем ОСОБА_6 ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , становить 370 500,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як роз`яснено в п. 30 Постанови ПВС України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" , Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК . У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК ( 2947-14 ) може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК ( 2947-14 ) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають

істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно,

витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади

рівності часток.

Позивачкою не надано, а судом не встановлено належних та допустимих доказів, які б підтверджували домовленість сторін щодо умов набуття права власності на спірну квартиру, зокрема, щодо часток , та інших правових підстав, які можуть вплинути на рівність часток у власності подружжя. В ході дослідження доказів у справі , суд прийшов до висновку, що майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 яка набута в період шлюбу - є спільним майном подружжя та підлягає до поділу між сторонами по 1/2 частині кожному. Відповідно до ст. 141 ЦПК підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати судовий збір в сумі 1852,50 грн. ( з розрахунку 1% вартості майна - 3705,00 грн. /2= 1852,50 грн. ).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355, п.3 Р.ХП "Прикінцеві положення" ЦПК України, суд в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності, задовольнити частково .

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1852 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят дві) грн. 50 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину процесуальні строки розгляду апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивачка: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 21.05.2020 року.

Суддя О.В.Панас