Провадження № 2/127/1654/20
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

25 травня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Рудика Валерія Вікторовича, про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Рудика В.В., про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації права власності.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З наведених норм вбачається, що звертаючись із позовною заявою до суду, позивач визначає в останній, зокрема і спосіб захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, зверненню до суду із позовною заявою передує наявність обставин щодо порушення права позивача.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Під порушенням цивільного права слід розуміти наслідок протиправної поведінки контрагента (правопорушника), діями якого завдано шкоду суб`єктивним правам та інтересам правомочної сторони.

Як вбачається з позовної заяви, позивач посилаючись на положення ст. 228 ЦК України, просить, зокрема визнати недійсним договір купівлі-продажу від 09.09.2016, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також договір купівлі-продажу від 12.02.2019, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . В обґрунтування позову зазначає, що вказані договори є нікчемними, оскільки були укладені з порушенням публічного порядку, порушенням конституційних прав громадян, її інтересів як мешканки будинку та інтересів держави. Додатково, вказує на те, що правочини укладалися в результаті зловмисної домовленості, а правочин від 09.11.2016 є удаваним, оскільки з 2013 року відповідачі спірним приміщенням не користуються. Разом з тим, обираючи спосіб захисту, позивач в обґрунтування позову не зазначає в чому саме полягає порушення публічного порядку оспорюваними договорами, які саме її права ( як власника, наймача, тощо) та інтереси держави було порушено внаслідок їх укладення. Тобто, звертаючись до суду з позовом в частині визнання правочинів недійсними позивач не зазначає та не конкретизує наявне суб`єктивне право (свобод чи законних інтересів), які він вважає порушеними, та за захистом яких позивач звернувся до суду. Не містить позовна заява вказівку на те, який насправді (в розумінні ст. 235 ЦК України) було укладено правочин, що свідчить про його удаваність, та які правовідносини підлягають застосуванню до вчиненого правочину.

Позивачу слід звернути увагу на існування самостійних підстав визнання правочинів недійсними, що врегульовані норами цивільного законодавства та підлягають застосування у кожному конкретному випадку, враховуючи обставини справи.

Суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9, де чітко визначено у яких випадках правочин спрямований на порушення публічного порядку (ст. 228 ЦК України) з огляду на сам об`єкт права та норми публічного права, що його регулюють, тобто визначено випадки, коли вчинений правочин посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави. В пункті 25 вказаної постанови додатково роз`яснено підстави та поряд застосування наслідків до удаваних правочинів (ст. 235 ЦК України).

Враховуючи викладене, позивачу в обґрунтування позовних вимоги про визнання договорів недійсним необхідно визначитись із обраним ним способом захисту порушеного права та підставами позову, відповідно до загальних норм ЦК України та конкретизувати за захистом якого порушеного права звернулася особа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Рудика Валерія Вікторовича, про визнання правочинів недійсними та скасування державної реєстрації права власності - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: