ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1576/20 Справа № 199/8070/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року у справі за позовом Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи : Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркетгруп», Виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району Дніпропетровської міської ради, про витребування майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року Прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об`єктів нерухомого майна шляхом його відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення № АДРЕСА_1 . Зазначене нежитлове приміщення перебувало на балансі ВРЖЕП АНД району м. Дніпропетровська. На підставі рішень Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 та рішення Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001 відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 08.07.2013 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на спірне нежитлове приміщення №108. Рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011, об`єкти нерухомого майна з балансу КЖЕП, зокрема, ВРЖЕП АНД району передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». 06.08.2012 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі № 38/5005/6637/2012 ВРЖЕП АНД району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором ВРЖЕП АНД району призначено арбітражного керуючого Барановського О.В., яким спірне нежитлове приміщення № 108 з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу вказаного нежитлового приміщення № 108, оформлених протоколом № 60 від 27.12.2012, та переможцем яких визначено ТОВ «МАРКЕТГРУП». На підставі протоколу № 60 про проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення № АДРЕСА_1 , 29.07.2013 між ВРЖЕП АНД району та ТОВ «МАРКЕТГРУП» укладено договір купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення № 108. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об`єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі. Вказане нерухоме майно ТОВ «МАРКЕТГРУП» було відчужено на користь ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу № 1545 від 03.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С.

Враховуючи викладене, Прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради просила витребувати від громадянина ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 від 17.10.2008) на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради нежитлове приміщення № АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року позов задоволено. Витребувано від ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення № АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта - 01. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та на неправильне застосування норм матеріального права.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не скористалися.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що нежитлове приміщення № АДРЕСА_1 перебувало на балансі Виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, зареєстроване виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13.09.1991.

Рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 «Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів», доповнене рішенням Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001року, затверджено перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро.

Факт належності об`єктів, зазначених у переліках (розділи І - XIII), що додаються до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991, територіальній громаді м. Дніпропетровська встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/5829/13-ц від 14.05.2013 за заявою Дніпропетровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі рішень Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 та рішення Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001 відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 08.07.2013 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-10).

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011року об`єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств- ВРЖЕП АНД району передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю».

Судом встановлено, що 06.08.2012 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району. На час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 ВРЖЕП АНД району в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі № 38/5005/6637/2012 ВРЖЕП АНД району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором ВРЖЕП АНД району призначено арбітражного керуючого Барановського О.В., яким нежитлове приміщення № АДРЕСА_1 з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення № АДРЕСА_1 , загальною площею 32,7 кв.м., оформлених протоколом № 60 від 27.12.2012, переможцем яких визначено ТОВ «МАРКЕТГРУП».

На підставі протоколу № 60 про проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення № АДРЕСА_1 , 29.07.2013 між ВРЖЕП АНД району та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКЕТГРУП» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № АДРЕСА_1 , загальною площею 32,7 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим № 5637, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Встановлено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об`єктів нерухомого майна комунальної власності щодо продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі.

Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП АНД району арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщенням АДРЕСА_1 та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 32,7 кв.м., оформлених протоколом № 60 від 27.12.2012 та визнано недійсним договір купівлі-продажу № 5637 від 29.07.2013, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., укладеного між ліквідатором-арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та ТОВ «МАРКЕТГРУП» з відчуження нежитлового приміщення № АДРЕСА_1 , загальною площею 32,7 кв. м.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказане нерухоме майно ТОВ «МАРКЕТГРУП» було відчужено на користь ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу № 1545 від 03.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння Дніпровської міської ради поза її волею, а тому є правові підстави для задоволення позову про витребування майна на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що на день подачі позову 17.11.2016 року сплив строк позовної давності для пред`явлення позову про витребування майна, відповідно до вимог ст. 388 ЦК України, оскільки початок перебігу позовної давності почався із 29.07.2013 р., коли був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № АДРЕСА_1 , між підпорядкованим Дніпропетровській міській раді ВРЖЕП АНД району ДМР та ТОВ "Маркетгруп", а також Дніпровська міська рада була учасником справи про банкрутство ВРЖЕП АНД району ДМР. Також, апелянт вказує, що не зміг звернутися з заявою про застосування строку позовної давності, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Крім того, апелянт вказує на те, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 р., було встановлено припинення повноважень Дніпропетровської міської ради як представника спірного майна, тобто саме з цієї дати міська рада знала про наявність свого порушеного права. Також, апелянт зазначає, що як на момент відчуження спірного майна, так і на теперішній час, є чинною ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2013 р. по справі № 38/5005/6637/2012, якою було встановлено правомірність дій ліквідатора щодо включення об`єктів нерухомості до ліквідаційної маси боржника.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з наступних підстав.

Статтею 131-1 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про прокуратуру" зазначено, що в Україні діє прокуратура, яка зокрема здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках, що визначені законом.

Відповідно до ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Незважаючи на те, що первинна угода визнана недійсною на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6637/2012, будучи залученою до участі у розгляді вказаної справи та достовірно знаючи про існування вказаного рішення суду, Дніпропетровською міською радою не вжито заходів цивільно-правового характеру направлених на повернення до комунальної власності міста нерухомого майна, яке вибуло з власності територіальної громади поза її волею.

Вищевикладене свідчить про бездіяльність Дніпропетровської міської ради, яка є органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, у зв`язку з чим прокурор звернувся з даним позовом до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

А тому, колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що на день подачі позову 17.11.2016 року сплив строк позовної давності для пред`явлення позову про витребування майна.

Крім того, безпідставними є твердження апелянта про його неможливість подати заяву про застосування строку позовної давності, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Вказані доводи апелянта спростовуються матеріалами даної цивільної справи, зокрема, наявністю рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 про розгляд справи 28.11.2017 року (а.с. 149).

А тому підстав для задоволення заяви апелянта про застосування строку позовної давності колегія суддів не вбачає.

Безпідставними є посилання апелянта на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2013 р. по справі № 38/5005/6637/2012, якою було встановлено правомірність дій ліквідатора щодо включення об`єктів нерухомості до ліквідаційної маси боржника. Оскільки ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об`єктів нерухомого майна комунальної власності щодо продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі.

Спірне нерухоме майно ТОВ «МАРКЕТГРУП» було відчужено на користь ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу № 1545 від 03.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлена належність власникові права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно норм ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Відповідно ж до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Так, за нормами ст. 388 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (ст. 330 ЦК України).

Частиною 1 ст. 388 ЦК України визначені випадки витребування майна від добросовісного набувача власником. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, зокрема, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ч. 3 ст. 388 ЦК України).

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 05.10.2016 у справі № 916/2129/15 та від 25.01.2017 у справі № 916/2131/15 про те, що "у разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 ЦК. У такому випадку діюче законодавство не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором, права відчужувати це майно. Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів".

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння Дніпровської міської ради поза її волею, у зв`язку з чим суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про витребування майна на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2017року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова