Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2285/18 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 61 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 29 січня 2020 року, постановлену під головуванням судді Зубчук І.В.

у цивільній справі №278/2285/18 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Тарнавської А.М.,-

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Тарнавської А.М. В обґрунтування заявлених вимог скаржниця зазначала, що державним виконавцем у порушення Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 29 травня 2019 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Житомирським районним судом Житомирської області 27 травня 2019 року про виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року №278/2285/18 про усунення ОСОБА_2 перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою площею 0,25 га., кадастровий номер :03:001:0041, розташованою за адресою: с.Млинище Житомирського району Житомирської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та стягнення з відповідачів на користь позивача в дольовому порядку судового збору.

Заявниця ОСОБА_1 вважала, що рішення державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження є неправомірним, оскільки постанови від 29 травня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №59226060 та №59225959 за своїм змістом не відповідають постанові Житомирського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року. Тому, на її думку, державний виконавець мав повернути виконавчий документ стягувачу. Проте всупереч закону протиправно прийняв рішення про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 29 січня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою скаргу задовольнити. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, постановлена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам скарги в тій частині, що пред`явлений виконавчий лист не відповідає вимогам Закону та судом не було досліджено оригінали документів виконавчого провадження, а лише оглянуто їх копії, чим не дотримано вимог статті 95 ЦПК України. Крім того, на думку апелянта, відсутність відбитку печатки суду на виконавчому листі від 27.05.2019 р. у справі № 278/2285/18 свідчить про його недійсність, що унеможливлювало прийняття державним виконавцем рішення щодо відкриття виконавчого провадження та вчинення будь-яких подальших виконавчих дій щодо його виконання. Також вказує, що відносно неї не існує рішення суду про усунення ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житловим будинком. Разом з тим, державний виконавець не перевіривши, що резолютивна частина виконавчого документа не відповідає змісту прийнятого по справі рішення вчинив незаконні дії.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2019 року задоволено позов ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою площею 0,25га., кадастровий номер :03:001:0041, розташованою за адресою: с.Млинище Житомирського району Житомирської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухвалено усунути ОСОБА_2 перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою площею 0,25 га., кадастровий номер :03:001:0041, розташованою за адресою: с.Млинище Житомирського району Житомирської області, шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. В частині виселення ОСОБА_1 рішення Житомирського районного суду Житомирської області не оскаржувалось та набуло законної сили (а.с.8-10).

27 травня 2019 року Житомирським районним судом Житомирської області видано виконавчий лист на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2019 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року.

29 травня 2019 року постановою старшого державного виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області Тарнавською А.М. відкрито виконавче провадження №29226060 (а.с.11).

Того ж дня ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 направлено копію постанови про відкриття провадження, яку остання отримала 05 червня 2019 року, про що зазначає в своїй скарзі (а.с.3,12).

Розглядаючи скаргу по суті, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що достатніх підстав для її задоволення не було.

При цьому судом враховано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст.447 ЦК України).

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження (ч.1ст.28 Закону України "Про виконавче провадження").

Відтак відсутні підстави вважати, що державним виконавцем у порушення вимог закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження, оскільки вказана процесуальна дія вчинена державним виконавцем з дотриманням положень вказаного закону - на підставі заяви стягувача про невиконання рішення суду та на підставі виданого судом виконавчого документу, який відповідає вимогам щодо нього, передбаченим законом.

Щодо доводів заявника про ухвалення постанови про відкриття виконавчого провадження без дотримання вимог до виконавчого документу, суд правильно вважав їх безпідставними, оскільки виконавчий документ має всі необхідні реквізити для його виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Зміст виконавчого документа покладений за основу у оскаржувану постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Державний/приватний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, оскаржувана постанова відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і виконавчий документ (лист) пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Рішення суду є обов`язковим до виконання. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Позиція скаржника про те, що із вказаних нею підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеною та безпідставною.

Будь-які докази, які б вказували на порушення державним виконавцем чинного законодавства, прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Окрім того, інші доводи заявника, оскаржуваної дії посадової особи (державного виконавця), які наведені у заяві, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

За наведених обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали апеляційний суд не вбачає, оскільки вона постановлена судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 29 січня 2020 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: