Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3486/19

номер провадження 2/695/627/20

18 березня 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Середи Л.В.
за участю секретаря Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача щомісячно до закінчення дочкою навчання.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є повнолітньою дочкою відповідача по справі та продовжує навчання в Черкаському державному технологічному університеті з терміном навчання з 01.09.2018 року до 30.06.2020 року. Доходу матері позивача не вистачає для належного утримання позивача на період навчання, а відповідач сплачувати аліменти на утримання своєї дочки не бажає, а тому позивач звернулася до суду із відповідним позовом про стягнення аліментів на своє утримання, оскільки продовжує навчання.
Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 02.01.2020 року.
Представник відповідача ОСОБА_3 надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечив, оскільки рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05.2018 року з відповідача вже стягувались аліменти на утримання позивача, яка продовжувала навчання в Черкаському державному бізнес коледжі, яке закінчилося 30.06.2018 року. Однак органи державної виконавчої служби продовжували стягувати аліменти з відповідача навіть після закінчення вказаного строку, навіть коли позивач фактично в навчальному закладі не навчалася, і з відповідача в загальному розмірі було стягнуто 26748 грн. 12 коп., за таких обставин представник відповідача вважає, що останній вже сплатив аліменти на навчання позивача, навіть у більшому розмірі, а ніж про це просить позивач, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.
Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 від 11.01.2000 року) ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її батьком зазначений ОСОБА_2 .
Як вбачається з довідки Черкаського державного технологічного університету від 03.09.2019 року за №196/19, ОСОБА_1 навчається на 2 курсі денної форми навчання факультету економіки та управління Черкаського державного технологічного університету, скороченої форми навчання. Навчання здійснюється з 01.09.2018 до 30.06.2020 року.
Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою відповідача по справі, яка досягла повноліття та навчається в навчальному закладі.
Відповідно до ст.,ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином та з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина.
Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення, в тому числі в період навчання у навчальному закладі покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них.
Таким чином суд, виходячи із норм чинного законодавства при визначені розміру аліментів на утримання дочки сторін, що продовжує навчання, має врахувати матеріальне становище відповідача, його стан здоров`я та можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі.
Разом з тим, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України з обов`язковим дотриманням норм чинного законодавства.
Так при розгляді вказаної справи суд враховує, що згідно норм ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Крім того ч. 1 ст. 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Нормами ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Разом з тим досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05.2018 року з відповідача вже стягувались аліменти на утримання позивача на період її навчання у Черкаському державному бізнес коледжі до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем 23 років.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2019 року було роз`яснено вказане вище рішення суду та у вказаній ухвалі зазначено, що рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05.2018 року розповсюджується на період навчання ОСОБА_1 у Черкаському державному бізнес коледжу, тобто до 30.06.2018 року, оскільки предметом судового розгляду було навчання саме у вказаному навчальному закладі за вказаний період.
Дані судові рішення набрали законної сили, а отже відповідно до норм ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.
Таким чином вбачається, що після закінчення навчання позивачем у Черкаському державному бізнес коледжі стягнення аліментів із відповідача мали б бути припиненим, а у випадку продовження позивачем навчання, остання мала би звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення коштів із відповідача на свою користь.
Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що після закінчення 30.06.2018 року позивачем навчання із відповідача продовжували стягуватися аліменти на утримання позивача, що стверджується відповідним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який наданий Золотоніським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також довідкою про утримання аліментів з грошового забезпечення ОСОБА_2 , яка видана 04.12.2018 року за №350/205/159/12/321 військовою частиною НОМЕР_2 та довідкою виданою Золотоніською міськрайонною філією Черкаського обласного центру зайнятості від 16.10.2019 року, № 021-09/17-50.
Відповідач наполягає, що єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності розмір якої складає 7947 грн. 48 коп., а враховуючи розмір заявлений позивачем аліментів, який складає 1/4 доходів відповідача, та термін навчання позивача, який складає вісім місяців, розмір аліментів складатиме 15894 грн. (7947 / 25%=1986 грн. 75 коп. *8 міс. = 15894 грн.).
Однак із відповідача вказана сума аліментів вже була стягнута за період з липня 2018 року по липень 2019 року, а тому повторне стягнення коштів із відповідача за навчання позивача буде порушувати права відповідача.
Суд враховує, що матеріали справи не містять жодних належних доказів щодо розміру доходів відповідача ані ж тих, про які зазначив представник відповідача у відзиві на позовну заяву.
Жодних належних доказів щодо можливості відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі до матеріалів справи не додано.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 має 3 групу інвалідності, що стверджується відповідною випискою №9749 із медичної картки стаціонарного хворого, має на утриманні дочку від іншого шлюбу, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 19.02.2016 року, яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, що безумовно впливає на його можливості щодо належного забезпечення як себе, так і своєї повнолітньої дочки позивача по справі.
Вказані обставини безумовно впливають на матеріальний стан відповідача та відповідно можливість виконувати аліментні зобов`язання, які заявлені позивачем.
Із аналізу норм ст. 199 СК України вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання настає за наявності таких обставин як потреба неповнолітньої дочки чи сина матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням та можливості батьків надавати таку матеріальну допомогу.
Вказані обставини підлягають доказуванню при розгляді матеріалів справи в суді.
Однак суд констатує, що матеріали справи не містять жодних доказів як можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дочки, так і потреби останньої в матеріальній допомозі від свого батька у зв`язку саме із навчанням останньої та неможливості працевлаштуватися для забезпечення своїх потреб.
Окрім того, із норм ст. 198 та ст. 199 СК України вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, настає за умови, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутність доказів щодо можливості відповідача надавати допомогу на утримання своєї дочки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є належним чином не доведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.
Оскільки позивач від сплати судового збору звільнена, витрати на оплату судового збору необхідно залишити за рахунок держави.
На підставі зазначеного та керуючись ст. 10,
ст., ст. 264, 265 ЦПК України,
ст., ст. 199, 200 СК України суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В.