Справа № 534/1120/18
Провадження № 2/524/1705/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

Головуючого судді Кривич Ж.О.,

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.М.,

за участі представників Кириченко Г.В. та Горбенко М.М. ,

розглянувши заяву про відвід судді та заяву про самовідвід в цивільній справі за об`єднаними в одне провадження позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та зміну місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Кривич Ж.О. перебуває цивільна справа за об`єднаними в одне провадження позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та зміну місця проживання дитини.

25.09.2020 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_4 про відвід судді. Заяву обґрунтував посиланням на інші дії та процесуальні рішення головуючого судді, які на його думку, додають йому аргументи на користь упередженості та необ`єктивності судді. Відвід обґрунтував в тому числі тим, що ОСОБА_4 звернувся до ДБР із заявою про притягнення судді до кримінальної відповідальності за завідомо неправосудне рішення.

29.09.2020 року по справі головуючим було заявлено самовідвід, який мотивовано тим, що відсутність довіри до суду в складі головуючого судді Кривич Ж.О., викликає у позивача сумніви у неупередженості або об`єктивності судді. Ступінь недовіри скаржника такий, що він дозволяє собі образливі та цілком безпідставні висловлювання на адресу судді.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляв.

Представник ОСОБА_3 адвокат Кириченко Г.В. та представник органу опіки та піклування Горбенко М.М. проти заяви про відвід судді заперечували, просили суд залишити заяву без розгляду. Також заперечували проти самовідводу головуючого судді.

Вирішуючи відвід, суд виходить із наступного:

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Ч. 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ч. 3 ст. 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своєму рішенні по справі Oleksandr Volkov проти України від 9 січня 2013 року(остаточне 27/05/2013) Європейський суд з прав людини зазначив, що як правило, поняття «безсторонності» позначає відсутність упередженості чи необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має бути встановлена відповідно до: (і) суб`єктивного критерію, за яким слід звернутися до особистих переконань та поведінки окремого судді, тобто з`ясувати чи суддя суб`єктивно вільний від особистих упереджень або необ`єктивності у окремій справі; та (іі) об`єктивного критерію, згідно з яким слід переконатися, що власне суд за певними показниками, зокрема за його складом, надає достатні гарантії для виключення будь-якого обґрунтованого сумніву щодо його безсторонності. Однак немає чіткого поділу між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю, оскільки поведінка судді може не лише призвести до виникнення об`єктивних застережень щодо його безсторонності з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний критерій), але й може призвести до виникнення питання щодо особистих переконань судді (суб`єктивний критерій). Таким чином, у певних справах, у яких можуть виникати труднощі в отриманні доказів для спростування презумпції про суб`єктивну безсторонність судді, вимога об`єктивної безсторонності становить ще одну важливу гарантію. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певне значення або, іншими словами, «правосуддя не лише повинно здійснюватися, має бути видно, що здійснюється правосуддя». Важливою тут є довіра, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

Згідно ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

В п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Об`єктивно у справі відсутні обставини, які свідчать про упередженість судді.

Попри це суд має поважати право громадянина на розгляд справи судом, якому від довіряє, та забезпечити реалізацію цього права.

На переконання суду позиція позивача та викладені останнім доводи свідчить про те, що будь-яке рішення прийняте судом в такому складі буде сприйнято позивачем, як незаконне та не обґрунтоване. Відсутність довіри до суду в складі головуючого судді Кривич Ж.О., викликає у позивача сумніви у неупередженості або об`єктивності судді.

З метою усунення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді, суд вважає за можливе задовольнити заяву судді Кривич Ж.О. про самовідвід.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 258-260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Кривич Ж.О.- задовольнити.

Прийняти самовідвід судді Кривич Ж.О. по справі.

Відхилити заяву ОСОБА_4 про відвід судді.

Передати матеріали справи № 534/1120/18, провадження № 2/524/1705/20, за об`єднаними в одне провадження позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та зміну місця проживання дитини до канцелярії суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлено 29.09.2020 року.

Суддя Ж.О. Кривич