Провадження № 2-о/752/96/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.03.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

у грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд із заявою про встановлення факту, що мають юридичне значення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, приймав участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Також є інвалідом 3 групи. В період з 26.04.1986 р. по 27.04.1986 р. виконував роботи в зоні Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним табелем обліку часу. Наказом начальника ДСК-3 № 192Л від 20.12.1986 р. він, як майстер монтажних робіт, був призначений відповідальним за безпеку при виконанні робіт по будівництву житлового будинку в м. Чорнобиль. Тому, на думку позивача, згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на отримання посвідчення "інвалід війни". Щоб підтвердити статус інваліда війни необхідно отримати відповідне посвідчення, у зв"язку з чим позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області з заявою про видачу йому відповідного посвідчення. Проте на своє звернення позивач отримав відмову. Цю відмову Управління обгрунтовує тим, що позивачу необхідно надати документи, що підтверджують залучення його до складу фонмувань Цивільної оборони, а уразі відсутності відповідних документів, факт залучення до формувань Цивільної оборони може бути встановлений в судовому порядку. Надати такі документи не є можливим, оскільки в багатьох випадках рішення та розпорядження, які приймались, віддавалися усно, не фіксувались документально. Також позивач зазначає, що жодним чинним нормативним актом не встановлено, які конкретно документи слід надати для такого підтвердження. На час аварії на ЧАЕС позивач мав вік 35 років, а тому в обов"язковому порядку залучався до невоєнізованих формувань Цивільної оборони. Тому ОСОБА_1 був вимушений звертатися до Окружного адміністративного суму м. Києва. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.вересня 2019 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

За таких підстав, заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що він був залучений до складу формувань Центральної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в період з 26.04.1986 р. по 27.04.1986 р.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року відкрито провадження у даній справі.(а.с.28)

16 березня 2020 року від Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації поштою надійшов відзив на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. Просить відмовити в задоволенні заяви, оскільки заявником не додано жодних документів на підтвердження безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони.

В судове засідання ОСОБА_1 не з"явився, просить розглянути справу без його участі.

Заінтересована особа - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації в судове засідання не забезпечила явку свого представника. В письмових поясненнях не заперечує проти задоволення заяви та просить розглянути справу без їх участі.

Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання також не забезпечило явку свого представника. У письмових поясненнях просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки заявником не додано жодних документів на підтвердження безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 травня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (далі - Постанова), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст.273 ЦПК (1502-06) (ст.315 ЦПК 1618-IV) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 1).

Також, в матеріалах справи міститься копія трудової книжки, довідка, видана Міністерством енергетики та електрифікації СРСР ОАО Зарубіженергострой від 21.05.1991 р. № 22ВО/20-10, довідка радіологічної медико-соціальної експертної комісії від 28.09.2001 р. серія КИЕ НОМЕР_2 , експертний висновок № 541 від 25.03.1996 р., довідка № 198 від 25.02.1994 р. та довідка № 107 від 20.08.1990 р.

Зазначені документи належним чином підтверджують статус ОСОБА_1 , як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та настання інвалідності у зв"язку з тим, що він брав участь у таких заходах.

Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника Цивільної оборони СРСР від 06 червня 1975 р. № 90, та Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 р. № 1111, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Однак, крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Вбачається, що 04.04.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про видачу посвідчення інваліда війни.

Листом від 11.04.2018 р. №100/06-3714 Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації повідомило Бабича В.С. про відсутність правових підстав для видачі посвідчення інваліда війни відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії та їх соціальний захист", оскільки в наданій позивачем довідці радіологічної медико-соціальної експертної комісії від 28.09.2001 р. № 022003 причиною інвалідності є захворювання, пов"язане з роботами ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, але в документах відсутня інформація стосовно залучення ОСОБА_2 до складу Цивільної оборони, що не відповідає вимогам пункту 9 статті 7 Закону.

В судове засідання заявник надав довідку № 124, видану 12.09.1994 р. АБК "Цивільжитлобуд", з якої вбачається, що ОСОБА_3 дійсно приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складу формувань Цивільної оборони згідно наказу по Домобудівельному комбінату № 3 (Всесоюзне об"єднання "Союзенергожилбуд" Міністерства енергетики і елекрофікації СРСР) № 155 від 29.05.1986 р. "Про створення служб невоєнізованих формувань по Цивільній обороні для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС", до складу яких в обов"язковому порядку входили всі працівники ДБК № 3 по с. Зелений Мис (згідно Положення про Цивільну оборону СРСР від 18.03.1976 р. № 201-78" та наказу начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 р., а також розпорядження начальника ЦО УРСР від 26.04.1986 р. та начальника ЦО Київської області від 29.04.1986 р.) Згідно наказу по Домобудівному комбінату № 3 за № 177Л від 15.12.1986 р. майстер монтажних робіт ОСОБА_1 був направлений в зону ЧАЕС в складі формувань загону 259-го окремого механізованого полку Цивільної оборони СРСР і призначений відповідальною особою за видачу дозиметричних нарядів і розпоряджень для робіт в 30-ти км зоні ЧАЕС, а також відповідальною особою за безпечне виробництво робіт з 15.12.1986 р. по 31.12.1986 р.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви та встановлення юридичного факту, що ОСОБА_1 був залучений до складу формувань ЦО, приймав участь та виконував заходи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони БМУ ЧЕЗ у період з 15.12.1986 р. по 31.12.1986 р.

Доводи представника Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської РДА в м. Києві з посиланням на п.2 Постанови, відповідно до якого не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни тощо, зазначає що підставою для встановлення статусу інваліда війни та підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони можуть бути тільки відповідні документи, а не рішення суду про встановлення того чи іншого факту, не можуть бути взяті судом до уваги, тому, на думку представника заінтересованої особи, факт участі в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони не породжує юридичних наслідків, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не мають правового значення при вирішення справи. Крім того, суд відхиляє доводи апеляційної скарги, в яких заінтересована особа посилається на п.2 Постанови, оскільки в даному випадку суд не розглядав заяву про встановлення факту належності заявника до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни тощо, а встановив факт залучення ОСОБА_1 до невоєнізованих формувань цивільної оборони під час ліквідації аварії на ЧАЕС.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 був залучений до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в період з 15.12.1986 р. по 31.12.1986 р.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: