Справа № 216/2233/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 вересня 2020 року Саксаганськийрайонний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Шевченко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Жовтневого районного суду від 24 лютого 2004 року по справі № 2-750/2004, стягнувши з нього, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви до досягнення ним повноліття у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу).

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначив наступне. 07 червня 2003 року між ним, позивачем ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 , був зареєстрований шлюб, який 10 квітня 2006 року був розірваний. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2004 році відповідачка звернулась до суду з позовом про стягнення з нього, позивача, аліментів на утримання дитини. Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу рішенням від 24 лютого 2004 року по справі № 2-750/2004 позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив повністю, стягнувши з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. З 2006 року по 2008 рік перебував в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , від даного шлюбу мають малолітніх синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. В серпні 2018 року ОСОБА_7 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання синів. Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу судовим наказом від 11 жовтня 2018 року по справі № 216/4548/18 стягнув з нього аліменти на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно. Тобто на його утриманні на сьогоднішній день фактично перебувають його діти від обох шлюбів та його батьки пенсіонери, з якими він мешкає. Крім того, на сьогоднішній день, він, позивач, втратив роботу та знаходиться у її інтенсивному пошуці. Відповідно до ст. 192 СК України визначається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Вважає, що оскільки у нього змінилося як матеріальне, так і сімейне становище в порівнянні з часом стягнення з нього аліментів на першого сина, то розмір аліментів на ОСОБА_2 повинен визначатися у частці від його заробітку (доходу), а саме у розмірі 1/6 частини, а не 1/4 як це є на сьогоднішній день, тобто порівну на всіх трьох дітей. Такий же розмір аліментів на троїх і більше дітей фактично закріплений на законодавчому рівні, а саме в ч.1 та ч.5 ст. 183 СК України, відповідно до якої частка заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача ОСОБА_8 надійшла заява, згідно якої останній просить позовні вимоги задовольнити повністю, розглянути справу за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням в Україні карантину. Відзиву на позов не надала. Крім того, 18 червня 2020 року та 24 липня 2020 року відповідачка також у судове засідання не з`явилася, також подавши заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням в Україні карантину, які судом були задоволені. З врахуванням тієї обставини, що відповідачка у судове засідання не з`явилася повторно, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, на підставі ст. 223 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. При цьому причину неявки відповідачки у судове засідання суд вважає неповажною, оскільки на даний час конкретних підстав (зокрема обмеження пасажирського перевезення, обмеження відвідування певних закладів), що унеможливлюють ОСОБА_2 з`явитися до суду у зв`язку з запровадженням в Україні карантину, останньою не наведено.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтва про народження (а.с.3,4), виконавчий лист (а.с.8-9), судовий наказ (а.с.10-11), інформація з Державного реєстру (а.с.71-74), свідоцтво про народження (а.с.88).

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: свідоцтва про народження (а.с.3,4,88), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме батьківство позивача відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд вважає належними доказами: виконавчий лист (а.с.8-9), судовий наказ (а.с.10-11), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме наявність у позивача аліментних зобов`язань по утриманню дітей, їх розмір.

Суд вважає неналежними доказом інформацію з Державного реєстру (а.с.71-74), оскільки цей доказ не стосується предмета спору.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази, які визнані належними, допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази, які визнані допустимими та належними є достовірними.

Відповідно до ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.88).

На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу рішенням від 24 лютого 2004 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходу, до повноліття дитини (а.с.8-9).

На підставі судового наказу, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до повноліття дітей (а.с.10-11).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами Конституції України, СК України, Законом України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, передбачених СК України.

Аналогічне роз`яснення надане і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3.

При цього, з аналізу ст.192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Разом із тим, право вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст.182-184 СК України, та відсутність імперативного припису на неможливість зміни їх розміру, не може обмежуватися разовим здійсненням визначення їх розміру. Отже, в разі зміни окремих обставин, які визначають доцільність перегляду попередньо визначеного розміру аліментів, той з батьків, з ким проживає дитина, вправі подати до суду позовну заяву про зміну порядку чи способу їх стягнення шляхом збільшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на зміни в його сімейному та матеріальному становищі, які ускладнюють сплату ним аліментів в присудженому судом розмірі на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що визначає доцільність їх зменшення.

В ході судового розгляду встановлено, що після ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього істотно змінився як сімейний, у зв`язку з народження ІНФОРМАЦІЯ_5 синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,так і матеріальний стан, внаслідок стягнення з нього у 2018 році на користь ОСОБА_7 на утримання синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/3 частини, щомісячно.

За даних обставин суд приходить до висновку про дійсність та істотність змін в сімейному та матеріальному становищі позивача, як платника аліментів, в порівнянні з тим, що існувало на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що в розумінні ст.192 СК України є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів.

Відтак у даному випадку у суду наявні всі підстави для зміни розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу рішенням від 24 лютого 2004 року в розмірі з 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 частки.

Дослідивши наявні докази в їх сукупності, суд на підставі ст.12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст.13 ЦПК України, відповідно до якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а відтак підлягають задоволенню.

Згідно загальних вимог процесуального права щодо набрання рішенням суду законної сили, аліменти у зменшеному розмірі підлягають стягненню з часу набрання рішенням суду законної сили.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст. 192 СК України, ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу рішенням від 24 лютого 2004 року, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, до 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Аліменти у зменшеному розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням суду законної сили.

з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Прасолов В.М.