Справа № 304/432/20 Провадження № 2/304/238/2020
У Х В А Л А

08 травня 2020 рокум. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Фекийшгазі Крістіана Степановича про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

представник позивача звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за наступною адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 19605287). Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 жовтня 2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у виконкомі Тур`я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №11. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 . Однак, через різні характери та погляди на сімейне життя подружнє життя у сторін не склалося, відтак рішенням Перечинського районного суду від 28 листопада 2013 року у справі № 304/1367/13-ц їх шлюб було розірвано та встановлено місце проживання сина разом з матір`ю. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 23 квітня 2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення останньою повноліття. Так, за час шлюбу сторонами було набуте право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за ОСОБА_2 . Всі правовстановлюючі документи на зазначений будинок знаходяться у відповідача, такий проживає у ньому, при цьому позивач будь-якого доступу до відповідних документів не має, відтак встановити точну ціну позову не може. Так, спільна сумісна власність подружжя виникає на підставі закону з одного лише факту перебування у шлюбі, внаслідок чого додаткового доказування не потребує. Разом з цим, сторони не можуть дійти добровільної згоди щодо розподілу спільного майна, тому спір між ними може бути вирішений судом. За таких обставин, просить позов задовольнити.

Після подання позовної заяви до відкриття провадження у справі представник ОСОБА_1 адвокат Фекийшгазі К.С. подав до суду заяву про забезпечення позову. У такій свою позицію мотивував тим, що рішенням Перечинського районного суду від 28 листопада 2013 року у справі №304/1367/13-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, встановлено місце проживання їх спільного сина ОСОБА_4 разом з матір`ю. На даний час за ОСОБА_2 зареєстровано житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Однак, всі правовстановлюючі документи знаходяться у відповідача, що з метою уникнення поділу дозволяє йому у будь-який момент здійснити відчуження цього майна третім особам. При цьому, про вжиття ним всіх можливих заходів для позбавлення позивача прав на спільний будинок він неодноразово заявляв. Крім цього, ОСОБА_2 може вселити чи зареєструвати у спірних квартирі та будинку інших осіб, особливо малолітніх чи неповнолітніх дітей, що призведе до подальшого утруднення виконання рішення суду та створенню перешкод у користуванні часткою нерухомості. Оскільки забезпечення позову є однією з гарантій виконання рішення суду, носить тимчасовий характер, тому враховуючи, що підстави для зустрічного забезпечення позову відсутні, просить накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 19605287); заборонити всім без виключення суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, приватним нотаріусам, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, органів місцевого самоврядування, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше), стосовно зазначеного житлового будинку; заборонити будь-яким особам, у тому числі ОСОБА_2 здійснювати вселення та виселення будь-яких осіб до вказаного житлового будинку до набрання законної сили рішення у справі; заборонити органам державної реєстрації місця проживання фізичних осіб здійснювати реєстрацію (перереєстрацію) місця проживання будь-яких фізичних осіб, в тому числі малолітніх та неповнолітніх дітей, у житловому будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 19605287).

Дослідивши матеріали справи, необхідні для вирішення поданої заяви про забезпечення позову, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. ч. 1, 5-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову наведено в ст. 150 цього Кодексу, серед яких процесуальний закон передбачає накладення арешту на майно, заборону вчиняти певні дії та заборону іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з шкодою, завданою можливим відчуженням вказаного майна.

Також, суддя враховує, що відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, внаслідок чого між сторонами існує спір, суддя вважає, що накладення арешту на спірне майно є співмірним із позовними вимогами та виключає саму по собі можливість суб`єктів державної реєстрації прав та інших осіб вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо житлового будинку, тоді як решта заявлених видів забезпечення позову аж ніяк не може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

За таких обставин, дана заява підлягає задоволенню лише в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 19605287).

Підстав для застосування зустрічного забезпечення не встановлено.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

заяву представника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) адвоката Фекийшгазі Крістіана Степановича про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 19605287).

У задоволенні решти заяви відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Строк пред`явлення ухвали суду до виконання правила ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Ганько І. І.