Справа № 161/9272/18 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/549/20 Категорія: 48 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Матвійчук Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агро-Експрес-Сервіс», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Приватного підприємства (далі - ПП) «Агро-Експрес-Сервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який обґрунтував тим, що 05 квітня 2018 року в місті Луцьку з вини водія ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах із ПП «Агро-Експрес-Сервіс» та керував автомобілем марки «Toyota Highlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 . Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 02 травня 2018 року по справі №566/452/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Крім того, позивач зазначив, що власником транспортного засобу «Toyota Highlander» є ОСОБА_3 , однак, на час ДТП вказаний автомобіль перебував у користуванні ПП «Агро-Експрес-Сервіс» на підставі договору оренди, а ОСОБА_2 керував даним транспортним засобом, перебуваючи у трудових відносинах із ПП «Агро-Експрес-Сервіс». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була завдана шкода в розмірі 114253,13 грн. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в розмірі 99273,5 грн йому було відшкодовано страховою компанією ПАТ «СК «Євроінс Україна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що йому повністю не була відшкодована майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, позивач просив стягнути з відповідача ПП «Агро-Експрес-Сервіс», з яким винуватець ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах, майнову шкоду у розмірі 14 979,63 грн, моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, а також судові витрати по справі в розмірі 704, 8 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2020 року у даній справі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що підстав для відшкодування в користь позивача майнової шкоди з ПП «Агро-Експрес-Сервіс» не має, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди винуватець ДТП ОСОБА_2 виконував свої трудові обов`язки.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що 05 квітня 2018 року з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Toyota Highlander», державний номерний знак НОМЕР_3 , сталася дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є позивач в даній справі - ОСОБА_1 Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 02 травня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с.10).

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності від 23.04.2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - ОСОБА_1 , становить 113 053, 13 грн (а.с.15-20).

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля в розмірі 99273, 13 грн відшкодовано ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту. Проте йому не відшкодовано втрату товарної вартості автомобіля в розмірі 13779,63 грн та витрати, понесені ним на проведення оцінки транспортного засобу, в розмірі 1200 грн. Позивач також зазначав, що йому внаслідок ДТП була також заподіяна моральна шкода.

Позивач вважає, що майнову і моральну шкоду йому повинно відшкодувати Приватне підприємство «Агро-Експрес-Сервіс», оскільки така шкода була завдана їх працівником ОСОБА_2 під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

При цьому позивач покликався на те, що цивільно-правова відповідальність ПП «Агро-Експрес-Сервіс» перед третіми була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ІНГО Україна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3038210 від 16.06.2017 року. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Toyota Highlander», номерний знак НОМЕР_3 . Позивач, крім того, зазначав, що на час ДТП вказаним автомобілем керував водій ОСОБА_2 , який відповідно до наказу № 26 ПП «Агро-Експрес-Сервіс» від 09.02.2018 року працював на посаді водія у відповідача та був звільнений із займаної посади на підставі наказу фінансового директора приватного підприємства від 06.04.2018 року (а.с.69).

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 і ч. 1 ст. 1167 ЦК України.

Обов`язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди.

Відповідно до частини 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

В пункті 6 своєї постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2. Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

Обов`язковими умовами для покладення матеріальної відповідальності за завдану працівником шкоду на роботодавця згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України є доведеність перебування останніх у трудових відносинах та виконання особою, яку визнано винною, у цей час трудових обов`язків.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України).

Таким чином, тягар доказування обґрунтованості своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого в статті 12 ЦПК України.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені в пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» саме потерпілий подає докази, які підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що винуватець ДТП ОСОБА_2 , з вини якого була заподіяна шкода позивачу ОСОБА_1 , завдав таку шкоду під час виконання ним трудових обов`язків.

Судом не встановлено, що автомобіль марки «Toyota Highlander», державний номерний знак НОМЕР_3 на час дорожньо-транспортної пригоди перебував у користування ПП «Агро-Експрес-Сервіс» на підставі договору оренди, а також не встановлено того, що ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача, виконував свої трудові (службові) обов`язки на посаді водія ПП «Агро-Експрес-Сервіс».

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для покладення на ПП «Агро-Експрес-Сервіс» обов`язку щодо відшкодування шкоди в користь позивача.

Доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді