Справа №490/9648/19
Провадження № 22-ц/812/593/20
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання - Цуркан І.І.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2020 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Гуденко О.А., повний текст складено 31 січня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2010 року по справі №2ц-3-4785/10, за її позовом до ОСОБА_2 з останнього стягуються аліменти на утримання їх спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 400 грн., починаючи з 26 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що вона одна працює, отримуваного нею доходу недостатньо, доходів з будь-якої іншої діяльності не має, тому сама не спроможна забезпечити належний рівень життя дитини, яка на теперішній час потребує значно більших грошових коштів для її утримання та всебічного розвитку. Крім того, вказує, що відповідач на даний час має можливість надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі, оскільки є матеріально забезпеченим.

У зв`язку з наведеними обставинами та з урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2019 році, зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, просила змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 400,00 грн. на 1/4 частку усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2020 року позовні вимоги - задовольнити частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2010 року по справі №2ц-3-4785/10 та стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Відкликано виконавчий лист, виданий 30 травня 2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва по справі №2ц-3-4785/10 на підставі рішення суду від 07 жовтня 2010 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції позивач подала на неї апеляційну скаргу.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги вказувала, що оскаржуване рішення порушує законні права та інтереси дитини, а також суперечить нормам діючого законодавства та просила про його скасування в частині відмови у стягненні аліментів у розмірі ј частки від всіх видів доходів та ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції фактично обмежив дитину на встановлення державою та законодавством розміру аліментів, визначив мінімальний та найменший їх розмір, що є неприпустимим.

Правом на подачу відзиву відповідач не скористався.

У судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримала апеляційну скаргу, просила про її задоволення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, апеляційну скаргу не визнає.

В силу ч.2 ст.372 ЦПК України справу розглянуто за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з такого.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2006 року перебували у фактичних шлюбних відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 ( а.с.6).

Рішенням Центральним районним судом м. Миколаєва (справа №2ц-3-4785/10), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 400 грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 26 липня 2010 року до його повноліття (а.с.7).

Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу, виданого на підставі вищевказаного рішення перебуває на виконанні у Центральному ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса)( а.с.22,23)

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,застосування судами розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII (набрав чинності з 8.07.2017) внесено зміни до Сімейного кодексу України, які стосуються аліментних зобов`язань. При цьому збільшено мінімальний розмір аліментів, що має стягуватися на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (замість 30%, як було раніше).

Відповідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст.182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, ч.2 ст. 182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила змінити спосіб та розмір стягнутих на її користь за судовим рішенням аліментів з твердої грошової сумі з 400 грн. на ј частку всіх видів заробітку ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що встановлений рішенням суду розмір аліментів не дозволяє їй матеріально забезпечити життєві потреби дитини, тобто, позивач фактично зазначила про наявність підстав для зміни розміру і способу стягнення аліментів.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, дійшов висновку, що обґрунтованість заявлених позивачем вимоги.

У той же час зазначав, що зумовлена зміна чинного законодавства щодо підвищення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в свою чергу є підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, і те, що хоча позивачем і не надано суду доказів зміни матеріального стану відповідача, суд змінив розмір аліментів, що стягуються з відповідача у розмірі 400 грн. на дитину та вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на одну дитину щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Із такими висновками суду у повній мірі не можна погодитись, оскільки, ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції фактично не визначив розмір аліментів на утримання дитини, відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України, а стягнув аліменти лише у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суперечить вимогам сімейного законодавства, яке визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не узгоджується із визначеними законом способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із висновком Верховного суд у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2019 року для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн.

Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні.

Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача.

Таким чином, розмір аліментів, який стягується з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 400 грн., є значно нижчим від законодавчо встановленого на даний час мінімального розміру аліментів, тоді як розмір стягуваних аліментів, має бути мінімально достатнім задля створення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

На думку суду, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку одночасно, є доказом зміни (погіршення) майнового стану того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки потребує значно більших витрат на її утримання.

З наданої ОСОБА_1 довідки про доходи від 06 грудня 2019 року за період з 01 травня по 31 жовтня 2019 року вбачається, що позивач працює в АСК «Укррічпорт» та її середньомісячний заробіток складає 7817.84 грн.

Із направленого відповідачем на адресу суду першої та апеляційної інстанції електронною поштою листа вбачається, що офіційної роботи не має, проживає у іншому місті, намагається утримувати смію з якою проживає та допомагати грошима своїм батькам,1947 року народження, аліменти на дитину сплачує у більшому розмірі, ніж призначено та допомагає грошима по мірі необхідності.

Між тим, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України про погіршення свого майнового стану у порівнянні з 2010 роком та наступними роками, відомостей про отримувані ним на теперішній час доходи та стан свого здоров`я, як і доказів наявності на його утриманні іншої сім`ї та батьків, відповідач до суду не надав.

На підтвердження виконання аліментних зобов`язань відповідачем надано довідку із відділу ДВС, з якої вбачається, що ним щомісяця на рахунок позивача сплачується 1000 грн., що свідчить про його спроможність сплачувати аліменти на утримання сина у більшому ніж 400 грн. розмірі.

Як вбачається із матеріалів справи з дня постановлення рішення пройшов тривалий час, збільшилися витрати на утримання дитини, має місце значний ріст цін на товари першої необхідності, отриманої позивачем заробітної плати недостатня для забезпечення нормального життя та розвитку дитини.

Отже, витрати позивача збільшуються, а матеріальне становище погіршується, і визначена судом у 2010 році сума аліментів 400 грн. - є недостатньою для матеріального забезпечення дитини.

Погіршення матеріального стану є підставою, передбаченою ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Отже, СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Окрім того, положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також враховуючи знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей, постійного зростання цін на продукти харчування, речі першої необхідності у зв`язку з чим матеріальний стан позивачки погіршився, при цьому потреби на дитину зросли, відтак збільшилися видатки на проживання, що виключає можливість забезпечувати належне та повноцінне утримання дитини з розміру аліментів, визначеному у рішенні суду від 07 жовтня 2010 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що за віком відповідач є працездатною особою, доказів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у збільшеному розмірі суду не подав, за таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім.

За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, погіршення матеріального становища одержувача аліментів, збільшення витрат на утримання дитини, те, що відповідач є працездатним і може отримувати дохід, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, які стягуються, відповідно до рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2010 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із твердої грошової суми в розмірі 400 грн. щомісячно, на 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Встановлений судом розмір аліментів, з врахуванням істотного здорожчання вартості життя та інфляційних процесів, не є надміру високим і відповідатиме інтересам та потребам дитини.

У разі зміни розміру аліментів, відповідно до роз`яснень, викладених у абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому це рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

При вирішенні питання щодо зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду, змінений розмір аліментів стягується від дня набрання цим судовим рішенням законної сили.

За приписами п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Зважаючи на вимоги п. п.1 та п.6 ч.2 ст. 4 цього Закону розмір судового збору за подання позову майнового характеру становить 768 грн.40 коп., а за подачу апеляційної скарги 1152 грн.60 коп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України, зокрема згідно до ч.13 приведеної статті, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору у всіх судових інстанціях, позов та апеляційна скарга задоволені, то з відповідача на користь держави належить стягнути 1921 (768.4+1152.6) грн. судового збору за розгляд справи судом.

Висновок суду про стягнення судового збору у розмірі 768 грн.40 коп. з відповідача на користь позивача є невірним, оскільки остання такі при зверненні до суду не сплачувала.

Керуючись ст.ст.367,3768,374,376,381,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, які стягуються, відповідно до рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2010 року з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із твердої грошової суми в розмірі 400 грн. щомісячно, на 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня набрання чинності судового рішенням.

Відкликати виконавчий лист, виданий 30 травня 2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва по справі №2ц-3-4785/10 на підставі рішення суду від 07 жовтня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 17 березня 2020 року.