Справа № 344/9906/19
Провадження № 2/344/774/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02 » жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Шамотайло О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

з уч. представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з цивільним позовом до відповідача про стягнення відшкодування шкоди заподіяної в ДТП.

В якості підстав позову позивач зазначив, що 22.04.2018 сталася ДТП з вини водія-відповідача. Відповідач не бажає добровільно відшкодувати заподіяну шкоду автомобілю позивача Субару Аутбек д.н.з. НОМЕР_1 , а тому на підставі ст. ст.. 1187, 1192 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача суму в розмірі 19401,10 грн.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов.

Сторона відповідача скористалася правом на відзив, та вказала, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував на час ДТП відповідач була застрахована, сума завданих збитків не перевищує ліміт страхових виплат, а відтак просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми матеріального права, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів ОСОБА_4 було застраховано в ПрАТ «Київський страховий дім» транспортний засіб Субару Форестер, д.н.з. НОМЕР_2 , поліс № АК/6143187, строк дії до 11.05.2018 включно (а.с.66).

22.04.2018 об 13 год. 15 хв., в м.Івано-Франківську по вул. Б.Хмельницького, 92 водій ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом Субару Форестер д.н.з НОМЕР_2 не дотримався бокового інтервалу та допустив наїзд на припаркований транспортний засіб Субару Аутбек д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Вказані обставини були встановлені постановою суду від 11.06.2018, яка набрала законної сили 22.06.2018, та додатковому доказуванню не підлягають (а.с. 21).

З матеріалів справи слідує, що автомобіль відповідача був застрахованим і 24.04.2018 було оформлено повідомлення про подію, що може бути визнана страховою (а.с. 65).

24.06.2018 ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 71).

Згідно до страхового акту №712-13761/1 встановлено розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 12696 грн. (а.с.72) та видано наказ 712-13761/1/1 про виплату страхового відшкодування потерпілому/вигодонабувачу ОСОБА_3 (а.с. 73)

В той же час, як встановлено судом (а.с. 90) ОСОБА_3 виплата страхового відшкодування згідно до страхового акту №712-13761/1 та зазначеного в наказі рахунку не відбувалась.

У відповідності до висновку №39 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 16.04.2019, який долучено до матеріалів справи, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю Субару Аутбек д.н.з. НОМЕР_1 складає 19401,10 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Позивач на підставі ст..ст.1187, 1192 ЦК України прохає про стягнення з відповідача завданої йому майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

При цьому ст. 1166 ЦК України вказує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом (ч.3 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом (ч.4 ст. 1166 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Стаття 1192 ЦК України вказує, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Слід вказати, що деліктна відповідальність це наслідок позадоговірного завдання шкоди, що пов`язується з виникненням деліктного зобов`язання. За деліктним зобов`язанням правопорушник зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдану шкоду, а інша сторона має право вимагати від заподіювача виконання цього зобов`язання.

Отож, за загальним правилом заподіювач шкоди зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду в натурі, тобто передати річ того самого роду й такої самої якості чи полагодити пошкоджену річ або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

В той же час відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

В даному випадку, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП у якому він визнаний винним була застрахована, сума завданих збитків не перевищує ліміт страхових виплат за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, сторони по справі повідомляли страховика про настання страхового випадку, а страховиком вживалися певні дії щодо виплати належного страхового відшкодування, проте сама виплата здійснена не була.

Аналізуючи в сукупності всі обставини даної конкретної справи суд констатує що, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, судом не встановлено, що мав місце випадок, передбачений у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, то суд приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12-13, 49, 78, 81-82, 102, 106, 110, 258, 265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Шамотайло