Справа 752/6726/20
провадження № 2-зз/752/48/20
УХВАЛА

21.04.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судвовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з майна по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2020 заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати арешт, накладений на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що в межах виконавчого провадження було накладено арешт на 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , до якої боржник по справі жодного відношення немає, а тому арешт було накладено помилково З огляду на викладене заявник звернувся до суду із заявою про зняття арешту з належної йому частини майна.

В судове засідання заявник не викликавс. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що в її задоволенні слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 2-3337/05 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2005 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 29959 грн. 12 коп. - матеріальної шкоди, 2000 грн. 00 коп. - моральної шкоди, 379 грн. 10 коп. - витрати за проведення автотоварознавчого дослідження, 360 грн. 38 коп. - державне мито, а всього - 32698 грн. 60 коп. В решті позовних вимог було відмовлено.

Із Акту про вилучення для знищення справ (документів), що не підлягають зберіганню № 1 від 04.03.2013, затвердженого головою Голосіївського районного суду м. Києва Первушиною О.С., справу № 2-3337/14 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було знищено.

Заявник в обґрунтування своєї заяви вказує про наявність виконавчого провадження із примусового виконання зазначеного рішення суду, однак, доказів наведеним твердженням до заяви долучено не було, як і не було долучено доказів наявності у відповідному реєстрі даних про арешт 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , та що ця частка належить заявнику.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно із ч. 8 ст. 158 ЦПК України, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Крім того, як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006р. № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Разом з цим, слід зазначити про те, що стороною заявника не надано суду доказів того, що зобов`язання, покладені рішенням суду на відповідача у даній справі виконані в повному обсязі, а також те, що арешт було накладено на частину квартири помилково та те, що боржник у даній справі немає жодного відношення до цієї нерухомості, а відтак заява є недоведеною та законних підстав для зняття арешту відсутні.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України, відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною заявника належним чином не обґрунтовано та не доведено вимоги заяви, суд вважає, що законних підстав для скасування арешту у даній справі на даний час відсутні, а відтак в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з майна по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Чередніченко