Справа № 362/2316/20
Провадження 2/362/1730/20
У х в а л а

"08" травня 2020 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , терті особи: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк «Аваль», Васильківський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання права власності на нерухоме майно та скасування арешту на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, оскільки представник позивача не зазначила обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України.

Так, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який, відповідно до п.п. 4, 5, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повинна містити в собі: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, оскільки позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

У разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та грунтується на законі.

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, як вбачається з позовної заяви, позивач просить зняти арешт з нерухомого майна, який накладений на виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Разом з тим, порядок скасування вжитих судом заходів забезпечення позову передбачений положеннями ст. 158 ЦПК України.

Крім того, позивачем не надано суду копії вказаної ухвали, що позбавляє суд можливості з`ясувати, чи відпали обставини, які були підставою накладення вказаного арешту.

З огляду на зазначене, позивачу слід визначити з правильним способом захисту своїх прав у відповідності до вимог ЦПК України.

Також, зважаючи на наявність постанови старшого державного виконавця від 18.04.2019 р. про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу, яка разом з актом про передачу майна стягувану є правовою підставою для оформлення права власності на таке майно позивачем не наведено обставин на підтвердження порушення чи невизнання його права власності на це майно та заявлено позовну вимогу про визнання права власності на майно, що є предметом заявленого позову.

Крім того, як вбачається з доданої до позову інформації з Державного реєстру щодо обтяжень нерухомого майна, що є предметом вказаного позову, окрім накладеного ухвалою суду про забезпечення позову арешту майна, наявне також обтяження - арешт майна боржника та заборона його відчуження, що накладене постановою Головного державного виконавця Ляш Ю.П. в межах виконавчого провадження № 43757433.

Однак позивачем не додано зазначеної постанови до матеріалів позову,не зазначено інформації про стягувачів у вказаному виконавчому провадженні, не залучено їх до участі у вказаній справі.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами у справах про зняття арешту з майна є особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Відтак, позивачу слід з`ясувати, в інтересах якої саме особи накладено арешт в межах ВП 43757433 та відповідно визначити процесуальний статус вказаної особи.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З огляду на наведене, дану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 175,176,177,185 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , терті особи: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк «Аваль», Васильківський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання права власності на нерухоме майно та скасування арешту на нерухоме майно, - залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М.Кравченко