Справа № 588/1672/18
Номер провадження 22-ц/816/1069/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів: Собини О.І., Хвостика С.Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представників відповідача: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

учасники справи:

позивачі:

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

відповідач: Комунальний заклад Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сумського апеляційного суду цивільну справу № 588/1672/18 за апеляційними скаргами ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 17 лютого 2020 року (суддя Линник О.С., дата складення повного тексту рішення - 24 лютого 2020 року),

в с т а н о в и в:

28 вересня 2018 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернулись з позовом до Комунального закладу Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека» (далі Тростянецька публічна бібліотека) про поновлення строку для звернення до суду, поновлення на раніше займаних посадах, а саме: ОСОБА_3 на посаді методиста організаційно-методичного відділу; ОСОБА_2 на посаді бібліотекаря відділу обслуговування; ОСОБА_4 на посаді бібліотекаря районної дитячої бібліотеки-філії, ОСОБА_6 на посаді заступника директора по роботі з дітьми; ОСОБА_5 на посаді бібліотекаря комплектування та обробки літератури; ОСОБА_1 на посаді бібліотекаря районної дитячої бібліотеки-філії. Також заявниці просили стягнути з відповідача на їх користь кожній середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача кожній надбавку за особливі умові роботи з 01 вересня 2016 року по 31 листопада 2016 року 25 %, з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року 10 % та з 01 січня 2018 року 40 %.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наслідком створення Тростянецької об`єднаної територіальної громади стала зміна організаційної структури та скорочення чисельності працівників бібліотеки, процедура проведення яких, на думку позивачів, була порушена, оскільки не була попереднього погоджена з Міністерством культури України. Крім того, за місяць до скорочення директор бібліотеки не повідомила профспілку про звільнення працівників, не враховано погодження профспілки про скорочення частини працівників, а окремого рішення профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудових договорів, як того вимагає ст. 43 КЗпП України, не приймалось. Працівникам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 спочатку була запропонована одна посада на трьох, а згодом були запропоновані інші посади, ніж передбачені новим штатним розписом. З 01 січня 2018 року незаконно була знижена заробітна плата, про що директор бібліотеки не повідомляла, розрахункові талони за січень, лютий та вихідну допомогу при звільненні позивачки отримали лише у день звільнення 05 березня 2018 року. На думку заявниць, підстав для зниження заробітної плати не було, оскільки кошти на заробітну плату були закладені у субвенцію з місцевого бюджету загального фонду на 2018 рік та, крім того, інспекцією праці встановлено порушення вимог ст. 103 КЗпП України щодо неповідомлення працівників про зміну діючих умов оплати праці у бік погіршення не пізніш як за два місяці до їх запровадження. Звернення до органів прокуратури на предмет фінансових порушень керівником бібліотеки результату не мало. З вересня 2016 року без попередження про зміну умов оплати праці надбавка за особливі умови роботи зменшена з 50% до 25%, незважаючи на затверджений фонд заробітної плати на 2017 рік, який передбачав виплату надбавки. Зазначають, що директор бібліотеки без погодження з профспілкою та всупереч умовам колективного договору самовільно встановлювала доплати, завищувала розряди окремим працівникам, збільшила чисельність працівників відділу, ввела ставку редактора, збільшила тарифний розряд, безпідставно встановлювала доплати інженеру-програмісту та оператору.

На думку позивачів, місячний строк для звернення до суду з позовом про захист трудових прав ними пропущено з поважних причин, оскільки тривалий час, починаючи з лютого 2018 року, коли вони зверталися за захистом до органів прокуратури, заявниці вважали, що органи прокуратури захистять їхні права.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 17 лютого 2020 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 704,80 гривень з кожної на користь держави.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з рішенням суду не погодились, кожна окремо оскаржили його в апеляційному порядку та, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 17 лютого 2020 року скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зводяться до того, що висновки суду про відмову у поновлення місячного строку на звернення до суду є безпідставними. Так, суд не врахував, що позивачки звертались до органів прокуратури за захистом своїх трудових прав, було порушене кримінальне провадження, проводилось досудове слідство, яке слідчим затягувалось, а згодом 28 квітня 2018 року провадження взагалі було закрите за відсутністю у діях директора бібліотеки складу кримінального правопорушення. Про цю обставину позивачки дізнались, звернувшись 28 серпня 2018 року із письмовою заявою про з`ясування ходу слідства до поліції. Заявниці звертають увагу суду, що вони не мають достатніх правових знань, проте були впевнені, що їх трудові права захистять органи прокуратури, а факт звернення до органів правопорядку вважають заходами досудового врегулювання спору. Також звертають увагу апеляційного суду на практику Європейського суду з прав людини стосовно необхідності врахування важливості конкретної справи для заявниць, які майже все своє життя працювали в бібліотеці та відповідально відносились до своєї роботи. На думку позивачок, встановивши обставини порушення трудових прав, суд знайшов формальну причину для відмови у задоволенні позову через пропуск місячного строку звернення з позовом. Також вказують на порушення відповідачем процедури повідомлення про істотну зміну умов праці в частині зменшення розміру надбавки до заробітної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу Тростянецька публічна бібліотекапросить відмовити у задоволенні апеляційних скарг, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 17 лютого 2020 року залишити без змін. При цьому відповідач вказує, що поновлення позивачкам місячного строку для звернення до суду суперечитиме принципу правової визначеності, а вказані заявницями підстави для поновлення не є поважними. Зокрема, предметом звернення до правоохоронних органів було службове підроблення документів, а не поновлення трудових прав, а тому доводи апеляційних скарг в цій частині є безпідставними. На думку відповідача, реорганізація бібліотеки була проведена з дотриманням відповідної процедури, а вимога про стягнення недоплаченої надбавки є необґрунтованою та протиправною, оскільки про відповідне зменшення надбавки всі працівники бібліотеки були попереджені, проте відмовились від підписання Акту-попередження. Звертає увагу апеляційного суду на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року, яким встановлено необґрунтованість висновків інспекції праці про порушення бібліотекою вимог ст. 103 КЗпП України щодо порушення строків попередження працівників про погіршення умов праці в частині зменшення надбавки до заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд з доводами апеляційних скарг не погоджується з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням 36 сесії 6 скликання Тростянецької районної ради від 27 грудня 2013 року реорганізовано Комунальний заклад Тростянецької районної ради «Тростянецька районна централізована бібліотечна система» шляхом виділення сільських бібліотек з безоплатною передачею їх майна зі спільної власності територіальних громад сіл та міста Тростянецького району в комунальну власність громад сільських рад та з 01 березня 2014 року змінено назву комунального закладу Тростянецької районної ради «Тростянецька районна централізована бібліотечна система» на Комунальний заклад Тростянецької районної ради «Тростянецька центральна районна бібліотека». Згідно із додатком до вказаного рішення до мережі бібліотечних закладів територіальної громади Тростянецької районної ради увійшли 5 закладів: Комунальний заклад Тростянецької районної ради «Тростянецька центральна районна бібліотека», Районна дитяча бібліотека-філія, Міська дитяча бібліотека-філія, Міська бібліотека-філія №1 та Смородинська міська бібліотека-філія (т. 1 а.с. 48).

На підставі рішення 29 позачергової сесії 7 скликання Тростянецької районної ради від 15 грудня 2017 року «Про безоплатну передачу Комунального закладу «Тростянецька центральна районна бібліотека» зі спільної власності територіальних громад сіл та міста Тростянецького району до комунальної власності Тростянецької міської об`єднаної територіальної громади», а також рішення 2 сесії 7 скликання Тростянецької міської ради № 14 від 22 грудня 2017 року «Про безоплатне прийняття Комунального закладу «Тростянецька центральна районна бібліотека» зі спільної власності територіальних громад сіл та міста Тростянецького району до комунальної власності Тростянецької міської об`єднаної територіальної громади на баланс Тростянецької міської ради» з 01 січня 2018 року Тростянецька міська рада прийняла на баланс Комунальний заклад «Тростянецька центральна районна бібліотека».

Рішенням Тростянецької міської ради 3 сесії 7 скликання № 186 від 04 січня 2018 року була змінена назва Комунального закладу «Тростянецька центральна районна бібліотека» на Комунальний заклад Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека», внесені зміни та затверджено Статут в новій редакції (т. 1 а.с.49, 82-86).

Рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області № 57 від 05 січня 2018 року був затверджений штатний розпис Тростянецької публічної бібліотеки, який вводився у дію із 01 січня 2018 року з кількістю 27 штатних одиниць (т. 1 а.с.72).

Згодом штатну чисельність працівників Тростянецької публічної бібліотеки було встановлено на рівні 11 штатних одиниць та введено у дію з 05 березня 2018 року, а саме: директор, прибиральник службових приміщень, провідний бібліотекар, бібліотекар з обслуговування читачів 1 категорії, бібліотекар дитячої бібліотеки 1 категорії, провідний інженер-програміст. Крім того, у філіях Тростянецької публічної бібліотеки були затверджені наступні посади: Міська бібліотека завідуючий бібліотекою-філією; Смородянська міська бібліотека бібліотекар 1 категорії, опалювач; Кам`янська сільська бібліотека завідувач; Зарічненська сільська бібліотека завідувач (т. 1 а.с. 73, 74).

Позивачки до 05 березня 2018 року працювали в Тростянецькій публічній бібліотеці на наступних посадах: ОСОБА_10 заступником директора, ОСОБА_3 методистом 1 категорії, ОСОБА_2 бібліотекарем відділу обслуговування читачів 1 категорії, ОСОБА_4 бібліотекарем 2 категорії районної дитячої бібліотеки-філії, ОСОБА_1 бібліотекарем 1 категорії районної дитячої бібліотеки-філії, ОСОБА_5 бібліотекарем відділу комплектування (т. 1 а.с. 19-25, 75-81, т. 2 а.с. 211-214, 219-221, 226-232).

Наказом директора Тростянецької публічної бібліотеки Єфремової Л.М. № 2-ОД від 04 січня 2018 року оголошено про скорочення 21 посади та попереджено про майбутнє звільнення з 05 березня 2018 року 20 працівників бібліотеки, у тому числі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 88).

05 січня 2018 року директором ОСОБА_8 видано повідомлення про зміну організаційної структури та скорочення чисельності працівників, згідно якого у присутності голови профспілкового комітету були попереджені про майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України з 05 березня 2018 року усі працівники бібліотеки, у тому числі весь профспілковий комітет (т. 1 а.с. 89).

Попередження про майбутнє звільнення не містять підписів ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 90-92).

Про відмову позивачок підписувати попередження про майбутнє звільнення 05 січня 2018 року складено відповідний Акт, який матеріали даної справи не містить, оскільки він був вилучений на підставі ухвали слідчого судді (т. 1 а.с. 94-95).

Як встановлено судом першої інстанції, 15 січня 2018 року директор Тростянецької публічної бібліотеки Єфремова Л.М. направила Первинній профспілковій організації бібліотечних працівників Тростянецького району подання про надання згоди на розірвання трудових договорів з працівниками ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з їх відмовою чи неможливістю переведення на іншу роботу. Звільнення зазначених працівників головою профспілкового комітету ОСОБА_3 . 26 січня 2018 не погоджено (т. 2 а.с. 233-238).

07 лютого 2018 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 запропоновано посаду бібліотекаря Смородянської міської бібліотеки-філії, від якої вони відмовились 15 лютого 2018 року (т. 1 а.с. 33-35, 141-142). Крім того, ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 пропонувалась також посада завідувача Міської бібліотеки філії, від якої вони також відмовились.

Судом також встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 мали переважне право на залишення на роботі, однак їм не була запропонована посада у штаті бібліотеки, чим порушені їх права.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мають нижчі розряди та менший стаж, порівняно з іншими працівниками бібліотеки, яким запропоновано посади відповідно до нового штатного розпису.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є особами, в сім`ях яких немає інших працівників із самостійним заробітком, тобто вони також мали переважне право на залишенні на роботі, проте ОСОБА_2 відмовилась від запропонованої їй роботи у філіях бібліотеки, про що власноручно зазначила на письмовій пропозиції від директора бібліотеки.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були запропоновані вакантні посади у бібліотеках-філіях матеріали справи не містять.

Наказом керівника Тростянецької публічної бібліотеки Єфремової Л.М. № 2-К від 05 березня 2018 року Зленко Л.М., Михайлюченко Р.В., Мірошниченко О.А., Кулініч Р.М., Буян В.В. та Бруєва В.В. були звільнені із займаних посад у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників (п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України).

З наказом про звільнення ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були ознайомлені 05 березня 2018 року і цього ж дня отримали свої трудові книжки.

Судом також встановлено, що заробітну плату за січень 2018 року, лютий 2018 року та вихідну допомогу при звільненні заявниці отримали у день звільнення 05 березня 2018 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що під час зміни назви Комунальний заклад «Тростянецька центральна районна бібліотека» на Комунальний заклад Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека» були проведені заходи, спрямовані на реорганізацію бібліотеки, однак рішення Тростянецької міської ради № 124 від 22 грудня 2017 року, № 186 від 04 січня 2018 року, а також рішення виконкому Тростянецької міської ради № 103 від 24 січня 2018 року позивачами не оскаржувалися і є чинними, а тому суд не знайшов підстав давати оцінку щодо їх законності і правомірності, відхиливши посилання заявниць на незаконність ліквідації Тростянецької районної дитячої бібліотеки-філії та реорганізації бібліотеки у цілому без погодження із Міністерством культури України. Також суд вважав, що оскільки в Тростянецькій публічній бібліотеці фактично були проведені заходи, спрямовані на її реорганізацію, тому роботодавець мав завчасно, не пізніше як за три місяці до звільнень надати профспілці інформацію щодо майбутнього звільнення працівників з проведенням відповідних консультацій, чого зроблено не було.

Крім того суд встановив, що звільнення позивачок відбулося із порушенням вимог положень статті 49-2 КЗпП України, критично оцінивши при цьому Акти роботодавця про відмову працівників бібліотеки від пропозицій вакантних посад (т. 1 а.с. 96, 97), оскільки персональні пропозиції вакантних посад позивачкам не пропонувались і у письмовому вигляді їм не вручались.

Таким чином, суд дійшов висновку, що роботодавцем були порушені права позивачок при їх звільненні, однак відмовив у задоволенні позову, застосувавши наслідки пропуску без поважних причин місячного строку на звернення до суду. Зокрема, суд зазначив, що ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ознайомились із наказом про звільнення 05 березня 2018 року і цього ж дня отримали свої трудові книжки, а з позовом звернулись 28 вересня 2018 року. При цьому, суд вважав безпідставними доводи позивачок про те, що після звільнення вони звертались до правоохоронних органів за захистом їх трудових прав, оскільки позивачки не були обмежені у праві одночасно звернутися до суду.

Відповідно, суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідних від основних вимог про поновлення на роботі.

Щодо заявленої позивачками вимоги про стягнення (повернення) надбавки за особливі умови роботи, суд встановив, що про зменшення розміру надбавок за особливі умови роботи заявниці були повідомлені належним чином, рішення міської ради та керівника бібліотеки про зменшення надбавок не оскаржували, а вимога про зобов`язання стягувати надбавку до заробітної плати за особливі умови роботи після дати звільнення та на майбутнє суд вважав необґрунтованою та безпідставною.

Апеляційний суд повністю погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, заявниці апеляційних скарг ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у цілому погоджуються з висновками суду першої інстанції щодо порушення порядку їх звільнення, проте не згодні з висновком про відсутність підстав для поновлення їм місячного строку на звернення до суду за захистом трудових прав.

Отже, на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 17 лютого 2020 року у частині допущених відповідачем порушень трудових прав ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 при звільненні апеляційний суд не переглядає.

Як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді поважною підставою пропуску встановленого ст. 233 КЗпП України місячного строку для звернення до суду з вимогами про поновлення на роботі позивачки вказали на одну і ту саму причину звернення до органів прокуратури із заявою про вчинення керівником бібліотеки злочину.

Суд першої інстанції дав належну оцінку вказаній позивачками причині пропуску встановленого законом строку, з якою колегія суддів також повністю погоджується.

Так, відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Таким чином, перебіг строку звернення до суду починається у разі розгляду справи про звільнення з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Статтею 234 цього ж Кодексу встановлено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 КЗпП України, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та доповненнями), встановлені ст. 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі № 757/19004/15-ц (провадження № 61-17529св18), від 30 жовтня 2019 року у справі № 503/361/16-ц (провадження № 61-34416св18), від 25 березня 2020 року у справі № 288/1466/18 (провадження № 61-15450св19).

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у день звільнення 05 березня 2018 року ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 особисто ознайомились з наказом директора Тростянецької публічної бібліотеки Єфремової Л.М. №2-Квід 05 березня 2018 року і цього ж дня отримали свої трудові книжки.

Отже, встановлений ст. 233 КЗпП України місячний строк для звернення до суду для заявниць почався 06 березня 2018 року та закінчився 04 квітня 2018 року.

До суду з позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звернулись 28 вересня 2018 року, тобто з пропуском місячного строку.

Аргументи заявниць про те, що вони звертались до органів прокуратури за захистом своїх трудових прав, що було порушене кримінальне провадження, тривало досудове слідство, яке, на їх думку, затягувалось, а також посилання на відсутність достатніх правових знань та впевненість у поновленні їх трудових прав органами прокуратури, не заслуговують на увагу, оскільки перелічені обставини не є об`єктивно непереборними, які не залежали від волевиявлення ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.

Інших поважних причин пропуску встановленого законом місячного строку для звернення до суду заявниці апеляційних скарг не вказують.

Крім того, предметом звернення до правоохоронних органів було службове підроблення документів, а не поновлення трудових прав позивачок.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про поновлення на роботі, тому відсутні правові підстави для задоволення вимог позивачок про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки ці вимоги є похідними від вимог про поновлення на роботі. З висновками суду першої інстанції про відсутність законних підстав для стягнення з відповідача надбавок до заробітної плати колегія суддів також повністю погоджується.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки місцевим судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до статті 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 17 лютого 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складене 21 травня 2020 року.

Суддя-доповідач: І.В.Орлов

Судді: О.І.Собина

С.Г.Хвостик