Справа № 336/7743/19
Пр. № 2/336/937/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року Шевченковський районний м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення з-під арешту належного йому майна, що накладений 23 грудня 2010 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції під час здійснення виконавчого провадження.

В позові зазначив, що означена постанова винесена в межах виконавчого провадження з виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2009 року про стягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнових збитків. Прізвище, ім`я, по батькові боржника у виконавчому провадженні повністю співпадає з відповідними відомостями про нього, хоча він не є стороною цього виконавчого провадження, ніколи не мав статусу фізичної особи-підприємця, тим більш у віці вісімнадцяти років, коли було ухвалено рішення Комунарського районного суду від 07.10.2009 року.

Його звернення до відділу державної виконавчої служби з заявою про надання роз`яснення про підстави накладення арешту увінчалось отриманням відповіді про відсутність будь-яких даних в автоматизованій системі виконавчих проваджень щодо виконавчого провадження, в межах якого накладався арешт на майно боржника за номером запису про обтяження № 10653051, а також про відсутність відкритих виконавчих проваджень, боржником по яких був би він. Вказане виконавче провадження про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнових збитків завершено 20 березня 2013 року, а виконавчий документ на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернутий стягувачу.

Наявність вказаних обтяжень не лише у відсутність виконавчих проваджень щодо позивача, а й взагалі за обставин, що боржником у виконавчому провадженні є особа, відмінна від особи позивача, обмежує його в реалізації повною мірою охоронюваного національним та міжнародним законодавством права власності.

У зв`язку з викладеним позивач просить звільнити належне йому майно з-під арешту.

Ухвалою судді від 13.12.2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову та розгляд справи у його відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи, у зв`язку з чим суд в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України знаходить за можливе вирішувати справу без участі позивача.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився, що за умови згоди позивача, висловленої в письмовій заяві, є підставою для ухвалення заочного рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

Представник третьої особи, належним чином повідомленої про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, що в силу ст. 223 ЦПК України зумовило проведення засідання без його участі.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що на підставі постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ від 23.12.2010 року накладений арешт на все майно боржника ОСОБА_1 (а. с. 7).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент вчинення вказаних заходів забезпечення виконавчого провадження, примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону виконавче провадження це сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

Суд вважає, що державний виконавець, в провадженні якого перебував виконавчий документ, діяв правомірно, прийнявши оскаржуваний захід забезпечення виконавчого провадження.

Доля виконавчих проваджень, як і її учасники, судом не встановлена.

У відповідності до ст. 59 закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (1); надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника (2); отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах (3); наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням (4); відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно (5); отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову (6); погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника (7); отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову (8); підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону (9).

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, як випливає із змісту частини 5 ст. 59 Закону.

У зв`язку з викладеним суд погоджується з ґрунтовністю доводів про неможливість звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.

Разом з тим, відсутність виконавчого провадження з 2013 року в провадженні підрозділу виконавчої служби за умови закінчення строку виконавчої давності, а також невідповідність особи боржника у виконавчому провадженні особі позивача позбавляє сенсу вжитий державним виконавцем захід виконавчого провадження і посягає на право особи реалізовувати своє право власника повною мірою.

Непорушність права власності гарантована Основним Законом України.

Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, а із змісту ст. 391 ЦК України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном.

Право власника захистити своє речове право внормоване наведеними положеннями закону, а також випливає із змісту роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідно до якого позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником цього майна.

У зв`язку з викладеним суд вважає за можливе захистити право позивача та ухвалити про скасування арешту на належне йому майно.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 321, 391ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), м. Запоріжжя, вул. Брюллова, 5, , задовольнити.

Звільнити з-під арешту, зареєстрованого під реєстраційним номером обтяження 10653051 на підставі постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Парфенюка Л.П. у виконавчому провадженні № 15741952 від 23.12.2010 року належне ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Суддя О.В. Щаслива