Провадження №2/522/1691/20
УХВАЛА

16 березня 2020 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні у м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Юридичного Департаменту Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації про право власності,

ВСТАНОВИВ:

До суду 19.06.2019 року надійшов позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації про право власності.

До суду 27.06.2019 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідачів.

Ухвалою суду від 02.07.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого судового засіданні на 29.07.2019 року.

Ухвалою суду від 10.07.2019 року клопотання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено.

Ухвалою суду від 10.07.2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову по зазначеній справі - відмовлено.

07 серпня 2019 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 02.07 2019 року про відкриття провадження у справі по цивільній справі №522/10399/19 за вищевказаним позовом.

04.09.2019 року зазначену справу на підставі запиту було направлено до Одеського апеляційного суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.09.2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Махортова І.О., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації про право власності повернуто до Приморського районного суду м.Одеси для виконання вимог, передбачених п.15.11 частини 1 розділу 13 (Перехідні положення) ЦПК України.

19.09.2019 року матеріали зазначеної справи повернуто до Приморського районного суду м.Одеси.

Ухвалою суду від 09.10.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 02.07 2019 року про відкриття провадження у справі повернуто апелянту.

Протокольною ухвалою суду від 28.10.2019 року за клопотання представника позивача ОСОБА_5 задоволено клопотання та замінено неналежного відповідача ОСОБА_6 на належного - Юридичний Департамент Одеської міської ради, розгляд справи відкладено на 25.11.2019 року.

У підготовче засідання призначене на 25.11.2019 року сторони не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Жодних, нерозглянутих судом, клопотань з боку сторін по справі суду не заявлені.

Ухвалою суду від 25.11.2019 року по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 25.02.2020 року.

02.01.2020 року на адресу суду від Юридичного департаменту ОМР надійшов відзив, в якому просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

У судове засідання призначене на 25.02.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, про час, час і місце судового засідання були сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заяв щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не було надано. З рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_7 отримала судові повістки 23.12.2019 року.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, час і місце судового засідання були сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Розгляд справи відкладено на 11.03.2020 року.

У судове засідання призначене на 11.03.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, про час, час і місце судового засідання були сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заяв щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не було надано. Крім того, в матеріалах справи міститься розписки позивача ОСОБА_1 щодо сповіщення позивачів про розгляд справи призначений на 11.03.2020 року.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, час і місце судового засідання були сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 16.03.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач, його представник, не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.5 ст.142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивачів, слід врахувати, що, справа у суді знаходиться з червня 2019 року, позивачі не цікавляться розглядом справи, не з`являються у судові засідання, не надавши докази причин поважності неявки, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час.

Суд вбачає, що поштова кореспонденція з відомостями про час та місце слухання справи 25.02.2020 року направлялась на відому суду адресу позивачів, та в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які повернуті на адресу суду з відмітками про вручення, які отримані 23.12.2019 року (а.с189, 194). Також в матеріалах справи міститься розписки позивача ОСОБА_1 щодо сповіщення позивачів про розгляд справи призначений на 11.03.2020 року.

Крім того, сторона позивача, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без їх участі відповідну заяву про розгляд справи за їх відсутності не подає, чим, на розсуд суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог протягом розумного строку. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення ЄСПЛ у справі «Alimentaria Sanders S. A. v. Spain» від 07 липня 1989 року).

Одночасно суд звертає увагу та те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення у справі "ОСОБА_9 проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Отже, можливість сторони дізнатись про стан відомого їй судового провадження залежить від волевиявлення самої сторони, тобто має суб`єктивний характер.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У свою чергу судом вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством для належного повідомлення сторони позивача про розгляд справи.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про належне сповіщення позивачів.

З огляду на те, що позивачі двічі не з`явилися у судове засідання (в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення та розписки позивача щодо сповіщення про розгляд зазначеної справи) та не подали заяв про розгляд справи за їх відсутністю, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Юридичного Департаменту ОМР, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації про право власності підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Згідно п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, питання про повернення судового збору не вирішується.

Керуючись ст.ст.10-13, 43, 49, 60, 62, 89, 95, 128, 131, 183, 210, 223, 247, п.3 ч.1 ст.257, ст.ст.258-260, 261, 268, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Юридичного Департамент Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації пр право власності - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 16 березня 2020 року.

Суддя Домусчі Л.В.