Справа № 274/1832/20
Провадження № 2/0274/1176/20
Рішення
Іменем України

12.05.2020 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., позивача, представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - Бобра А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до квартирно - експлуатаційного відділу міста Житомира про визнання недійсними умов договору надання в користування військовослужбовцю ЗСУ штатно-посадового житла, -

В с т а н о в и в :

В березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого просить суд визнати недійсними умови абзацу 2 пункту 1.4. Договору надання в користування військовослужбовцю ЗСУ штатно-посадового житла №7, укладеного 27.04.2018 року між ним та КЕВ м.Житомира; визнати недійсним п.3.14 зазначеного Договору в частині звільнення приміщення та припинення дії договору за наслідками переведення користувача на іншу посаду; визнати недійсним п.4.5 Договору в частині звільнення приміщення та припинення дії договору за наслідком переведення користувача на іншу посаду; зобов`язати КЕВ м.Житомира оформити та подати до Виконавчого комітету Бердичівської міської ради документи для видачі ОСОБА_2 спеціального ордера для вселення в надане службове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є наймачем житлового приміщення, розташованого за адресою : АДРЕСА_2 згідно Договору надання в користування військовослужбовцю Збройних сил України штатно - посадового житла № 7 від від 27.04.2018 року, укладеного з КЕВ м. Житомира. Разом із ним за даною адресою проживають його дружина та дочка, 2014 р.н. Вважає, що не всі положення даного Договору відповідають вимогам керівних нормативних актів, які регламентують порядок забезпечення житлом військовослужбовців ЗС України. Зокрема п. 1.4 Договору передбачено, що він не надає користувачу та членам його сім"ї права реєструвати місце проживання за адресою житлового приміщення та не є підставою для проведення такої реєстрації, натомість згідно документів, витребуваних у відповідача, вбачається, що виділене йому в користування житлове приміщення має статус службового житла. Відповідно до п. 3.14 Договору передбачено, що у разі переведення на іншу посаду, або звільнення з військової служби наймач зобов"язаний негайно повідомити про це власника та у місячний термін звільнити житлове приміщення разом з членами сім"ї. При цьому дія Договору припиняється. За п. 4.5. Договору власник має право вимагати від користувача звільнення житлового приміщення у разі використання його не за цільовим призначенням, переміщенням на іншу посаду, звільнення користувача з військової служби, а також припинення дії договору у відповідності з п. 3.15 Договору. Вказує, що такої підстави, як переведення військовослужбовця на іншу посаду не передбачено жодним нормативним актом, який регулює порядок забезпечення їх житловими приміщеннями. Визначення такого статусу житла, як " штатно - посадове" також не регламентовано Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями. Крім того, вказує на те, що відповідно до п. 14 розділу IV Інструкції рішення комісії з контролю є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ , КЕВ ( КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі спеціального ордера, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення, тому вказана обставина визначає протиправною бездіяльність КЕВ м. Житомира щодо невчинення дій по видачі спеціального ордеру на службове житлове приміщення.
23.04.2020 року відповідачем подано відзив на позов ОСОБА_2 , відповідно до якого просять суд відмовити в задоволенні позову. Свої заперечення обґрунтовують тим, що з метою укомплектування військових частин МО України було запроваджено експеримент з забезпечення військовослужбовців ЗС України штатно - посадовим службовим житлом. 06.04.2018 року начальником Головного КЕУ ЗС України було видане розпорядження начальнику КЕВ м. Житомир за № 303/4/695/ про проведення експерименту щодо запровадження механізму забезпечення військовослужбовців ЗС України штатно - посадовим службовим житлом на базі 124 навчально - тренувального центру Сил спеціальних операцій ЗС України у м. Бердичеві ( в/ч НОМЕР_1 ). Начальником Північного територіального КЕУ було також видано розпорядження начальнику КЕВ м. Житомир від 11.04.2018 року № 303/1/236 з аналогічними вимогами та доведено примірний Договір надання в користування військовослужбовцю ЗС України штатно - посадового житла. За наведених обставин командиром в/ч НОМЕР_1 було видано наказ № 276 від 13.04.2018 року " Про закріплення штатно - посадового службового житла у військовій частині НОМЕР_1 ", яким було закріплено відповідні квартири в будинку на території військової частини ( будівля № 3/416 військового містечка № НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_2 ), в тому числі двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 закріплено за посадою помічника командира частини - начальника служби охорони державної таємниці. Дане житло було запропоноване позивачу і за його згодою укладено Договір № 7 від 27.04.2018 року про надання в користування військовослужбовцю ЗС України штатно - посадового житла та Договір № 2 від 27.04.2018 року на відшкодування житлово - комунальних послуг користувачем штатно - посадового житла. Зазначають, що надання військовослужбовцям штатно - посадового житла регламентовано розпорядчими документами Міністерства оборони України які є чинними, тому позовні вимоги позивача є безпідставними.
Протокольною ухвалою суду від 12.05.2020 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради визнано неналежною третьою особою.
В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_1 доводи позовної заяви підтримали з підстав зазначених в ній. Представником позивача додатково зазначено, що житло в якому проживає позивач є не штатно -посадовим службовим житлом, а службовим житловим приміщенням, що підтверджується записами в Книзі обліку службових житлових приміщень та Списку надання службових житлових приміщень, Протоколі засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України. Крім того такого статусу житла як " штатно - посадове" не регламентовано Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей житловими приміщеннями, такий статус житла запроваджено МО України в якості експерименту.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав зазначених в відзиві на позовну заяву.
Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Як визначено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ст. 81 ЦПК України).
Право на забезпечення житлом передбачене ст.47 Конституції України та ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до абзацу 3 пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Відповідно до статей 121-122 Житлового кодексу УРСР службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.
За змістом пункту 12 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081, службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби. На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.
Згідно Розділу 4 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затв. Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 р. за № 1020/32472 - за пунктами 12-14 на підставі наказу командира військової частини та із урахуванням рішень Міністра оборони України щодо забезпечення військовослужбовців службовими житловими приміщеннями КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району розробляє список надання службових жилих приміщень (службової жилої площі) у військових частинах. Списки надання службових жилих приміщень розглядаються на засіданні Комісії з контролю, на які можуть запрошуватися (бути присутніми) голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій). Розгляд Списків надання службових жилих приміщень здійснюється по КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та по кожному військовослужбовцю окремо.
Рішення Комісії з контролю є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі спеціального ордера, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає витяг з наказу командира військової частини про надання службового жилого приміщення. Під час вселення у службове жиле приміщення військовослужбовець здає отриманий спеціальний ордер до житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації, що здійснює обслуговування цього житлового приміщення, а в закритих, віддалених військових містечках до будинкоуправління відповідної КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.
Судом встановлено, що 31.01.2019 року Міністром оборони України видано наказ № 40 про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України.
01.02.2019 року начальником Головного квартирно - експлуатаційного управління ЗС України затверджено Порядок проведення експерименту із забезпечення службовим житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України, з якого вбачається, що службове ( штатно - посадове ) житло - житлові приміщення, які включено до службового штатно - посадового житла та закріплено на праві оперативного управління за військовою частиною. До службового ( штатно - посадового) житла можуть бути віднесені житлові приміщення, які вже мають статус службових, житлові приміщення в об"єктах нового будівництва, реконструкції, придбані, набуті в порядку, передбаченому законодавством, на які зареєстровано право власності за Міністерством оборони України.
З метою отримання службового ( штатно - посадового ) житла військовослужбовець подає командиру військової частини рапорт разом з довідкою про склад сім"ї, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім" ї нерухоме майно, копії облікової картки фізичної особи - платника податків військовослужбовця та членів ого сім"ї.
Наказ командира військової частини про закріплення службового ( штатно - посадового ) житла за відповідними посадами та рапорт військовослужбовця є підставою для укладення договору про надання в користування такого житла.
Зазначений договір не надає військовослужбовцю та членам його сім"ї права зареєструвати місце проживання за адресою відповідного житлового приміщення, а також не є підставою для державної реєстрації речових прав на житлове приміщення. Військовослужбовці, які забезпечуються службовим ( штатно - посадовим ) житлом та члени їх сімей реєструються за юридичною адресою військової частини .
13.04.2018 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 за № 276 "Про закріплення штатно - посадового службового житла у в/ч НОМЕР_1 ", квартиру АДРЕСА_4 закріплено за посадою помічника командира частини - начальника служби охорони державної таємниці.
На даний час наказ командира в/ч НОМЕР_1 № 276 від 13.04.2018 року є чинним.
27.04.2018 року між МО України в особі начальника КЕВ м. Житомира підполковника ОСОБА_3 ( власник) та військовослужбовцем ЗС України помічником командира частини - начальником служби охорони державної таємниці капітаном ОСОБА_2 ( користувач) укладено Договір про те, що власник надає користувачу на строк проходження ним служби на посаді помічника командира частини - начальника служби охорони державної таємниці для проживання житлове приміщення за адресою : АДРЕСА_1 . Згідно п. 1.4. Договору - Даний договір не надає користувачу та членам його сім"ї права реєструвати місце проживання за адресою житлового приміщення та не є підставою для проведення такої реєстрації. Відповідно до п. 3.1. користувач зобов"язаний використовувати житлове приміщення виключно для проживання. Пунктом 3.14 Договору передбачено, що у разі переведення на іншу посаду або звільнення з військової служби негайно повідомити про це власника та у місячний термін звільнити житлове приміщення разом із членами сім"ї. При цьому дія Договору припиняється. Як передбачено п. 4.5 Договору, власник має право вимагати від користувача звільнення житлового приміщення, у разі використання його не за призначенням, переміщення на іншу посаду, звільнення користувача з військової служби, а також припинення дії Договору у відповідності з п. 3.15 Договору. Відповідно до п. 7.4 Договору зазначено, що єдиним документом, що підтверджує надання житлового приміщення користувачу та звільнення ним житлового приміщення є підписаний сторонами акт прийому - передачі приміщення, в якому зазначається стан житлового приміщення, обладнання чи іншого майна власника, яке знаходиться в житловому приміщенні ( а.с. 10-12).
27.04.2018 року між позивачем та комісією КЕВ м. Житомира складено Акт приймання - передачі квартири АДРЕСА_5 ( а.с.13).
Згідно Книги обліку службових жилих приміщень станом на 27.04.2018 року в ній було зазначено, що в АДРЕСА_1 належить КЕВ м. Житомир. Квартира закріплена за військовою частиною на підставі рішення заступника МОУ від 07.12.2017 року № 19087/3/1. В ній мешкає ОСОБА_2 , місце служби в/ч НОМЕР_1 ( а.с.15).
Відповідно до Витягу зі списку розподілу службової житлової площі у АДРЕСА_2 , судом встановлено, що капітан, помічник командира частини - начальник служби охорони державної таємниці в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 з 20.10.2017 року перебуває на квартирному обліку. ОСОБА_2 та членам його сім"ї в складі 2 особи надано житло за адресою : АДРЕСА_1 , примітка - службова ( а.с. 16).
Згідно Протоколу засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗС України № 14 від 05.03.2018 року, судом встановлено, що капітану ОСОБА_2 , склад сім"ї 3 особи , надається службове без зняття з квартирного обліку житло за адресою : АДРЕСА_1 ( а.с. 17-19).
Таким чином судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу користування штатно - посадовим ( службовим ) житлом.
Як визначено ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК УКраїни)
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).
В судовому засіданні встановлено, що 27.04.2018 року позивачем договір № 7 про надання в користування штатно - посадового житла було укладено добровільно, на момент укладення договору позивач не заперечував проти його умов.
Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що нормативно - правовим документом на підставі якого військовослужбовці мають право на отримання службового житла є також і Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затв. Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 р. за № 1020/32472.
Як зазначалося вище судом службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби. На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.
В матеріалах справи відсутнє рішення командира в/ч НОМЕР_1 про надання ОСОБА_2 службового житлового приміщення, як і не надано стороною позивача копії рапорту на підставі якого йому виділялося житлове приміщення на адресою АДРЕСА_1 .
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що на даний час діє та є чинним наказ Міністра оборони від 31.01.2019 року № 40 " Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України" та наказ командира в/ч НОМЕР_1 за № 13.04.2018 року " Про закріплення штатно - посадового службового житла у в/ч НОМЕР_1 " . На даний час вказані накази є чинними та не скасованими, як такі, що суперечать Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями та іншим нормативно - правовом актам, які регулюють порядок забезпечення службовим житлом військовослужбовців ЗС України.
Враховуючи вище наведене обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до задоволення не підлягають, оскільки вони є передчасними, штатно - посадове ( службове ) житло надавалося позивачу в порядку проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗС України , даний експеримент триває і на даний час, таким, що суперечить чинному законодавству України не визнавався.
Керуючись ст. ст. 4,12- 13, 76-81, 258-261, 263-265, 273,354 ЦПК України, суд, -
В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до квартирно - експлуатаційного відділу міста Житомира про визнання недійсними умов договору надання в користування військовослужбовцю ЗСУ штатно-посадового житла відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлено 18 травня 2020 року.

Головуючий Т.М. Вдовиченко