Постанова

Іменем України

27 травня 2020 року

м. Київ

справа № 242/820/16-ц

провадження № 61-49006св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - публічне акціонерне товариство «Актабанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області, у складі судді Владимирської І. М., від 15 червня

2018 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, ухвалені колегією суддів: Зайцевої С. А., Пономарьової О. М., Попової С. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог первісного та зустрічного позовів

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство «Актабанк» (далі -

ПАТ «Актабанк») звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява ПАТ «Актабанк» мотивована тим, що 18 липня 2014 року між сторонами було укладено договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 (далі - кредитний договір), згідно з умовами пункту 2.1. якого ОСОБА_1 надано кредитний ліміт (овердрафт) шляхом відкриття кредитної лінії в національній валюті України до карткового рахунку у розмірі 300 000 грн з кінцевим терміном погашення до 17 липня 2015 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32, 5 %.

Банк взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі. Однак в порушення вимог статей 526, 530, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 22 січня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 67 101, 48 грн, яка складається з 44 839, 25 грн заборгованості за кредитом та 22 262, 23 грн заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, які разом з понесеними судовими витратами позивач просив стягнути на свою користь.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до

ПАТ «Актабанк» про зобов`язання зарахування однорідних вимог.

Зустрічний позов мотивовано тим, що ПАТ «Актабанк» не надано засвідченої копії договору про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 від 18 липня 2014 року та доказів використання коштів овердрафту у сумі 44 839, 25 грн.

ОСОБА_1 посилався на те, що нарахування неустойки під час здійснення розрахунку заборгованості є необґрунтованою, оскільки він проживає в

м. Донецьку і на період антитерористичної операції банки та інші фінансові установи повинні скасувати пеню та штрафи за кредитними договорами.

Крім того вважав, що відповідно до положень пункту 4.2.12 договору банк повинен здійснювати договірне списання з поточних або депозитних договорів клієнта відкритих ним в ПАТ «Актабанк». На вимогу банку, в цілях забезпечення кредиту, він 18 липня 2014 року уклав з ПАТ «Актабанк» договір банківського вкладу на 75 000 доларів США із відкриттям карткового рахунку № НОМЕР_2 . Однак, банк ухиляється від виконання пункту 4.2.12 договору овердрафту, хоча має таку можливість.

Стверджував, що укладаючи 18 липня 2014 року договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку, дав згоду банку на зарахування однорідних вимог, просив відмовити в задоволенні позову

ПАТ «Актабанк» у повному обсязі та задовольнити його зустрічний позов про зобов`язання ПАТ «Актабанк» зарахувати однорідні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня

2018 року позов ПАТ «Актабанк» задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Актабанк» заборгованість за договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1

від 18 липня 2014 року в розмірі 67 101, 48 грн, з яких: 44 839, 25 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22 262, 23 грн - заборгованість по процентам, а також стягнуто судовий збір в розмірі 1 378 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Актабанк» про зобов`язання зарахувати однорідні вимоги відмовлено.

Встановивши, що ПАТ «Актабанк» виконав свої зобов`язання за договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку

№ НОМЕР_1 від 18 липня 2014 року, натомість ОСОБА_1 використавши надані банком грошові кошти зобов`язання щодо їх повернення не виконав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 22 січня 2016 року, в розмірі 67 101, 48 грн.

Відмовляючи в задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Крім того, суд зазначив, що припинення зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, суперечить вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

У вересні 2018 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») про заміну позивача (стягувача) ПАТ «Актабанк» за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області у справі № 242/820/16-ц.

Заява мотивована тим, що 23 березня 2018 року між ПАТ «Актабанк» та

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги (далі - договір відступлення прав вимоги), відповідно до умов якого ПАТ «Актабанк» відступає шляхом продажу

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні банку, а

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору № 2 про відступлення прав вимоги від 23 березня 2018 року реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 липня 2014 року, укладеним з

ПАТ «Актабанк» в сумі 108 480, 63 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 44 839, 25 грн, заборгованість за процентами 63 641, 38 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року заява

ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» про заміну позивача (стягувача) задоволено частково. Залучено ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до участі у справі в якості правонаступника

ПАТ «Актабанк».

Постановляючи ухвалу від 24 жовтня 2018 року, апеляційний суд виходив з того, що новим кредитором ОСОБА_1 стало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та має місце одна з підстав виникнення процесуального правонаступництва, оскільки у матеріальних правовідносинах відбулася заміна особи у відносинах, щодо яких виник спір.

З урахуванням того, що рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня 2018 року по справі № 242/820/16-ц переглядається судом апеляційної інстанції, а виконавчий лист на його виконання не видавався, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в частині вимог про заміну стягувача у виконавчому листі, вказавши на їх передчасність.

Постановою Донецького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня 2018 року - без змін.

Приймаючи постанову від13 листопада 2018 року, колегія суддів погодилася з висновками суду першої інстанції, зазначивши про дотримання судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Євдокименко М. С., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня

2018 року скасувати; ухвалу Донецького апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року скасувати та відмовити у задоволенні заяви

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну позивача; постанову Апеляційного суду Донецької області від 16 листопада 2018 року скасувати, а справу № 242/820/16-ц передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Євдокименко М. С., на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня 2018 року, ухвалу Донецького апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 242/820/16-ц та витребувано її матеріали з місцевого суду.

У лютому 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

16 квітня 2020 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 242/820/16-ц передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2020 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про витребування оригіналу договору вкладу по картковому рахунку № НОМЕР_2 від 26 березня 2013 року та первинних документів на підстав яких начебто утворилася заборгованість по кредитному договору. Ухвала суду першої інстанції щодо витребування зазначених документів виконана не була.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості засвідчений уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

ПАТ «Актабанк» та печаткою банку, однак невідомо на підставі яких оригіналів фінансових витратних документів він складений. Виписка по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 18 липня 2014 року

по 22 січня 2016 року не стосується позову та не відповідає вимогам, які пред`являються до письмових доказів.

Ухвала Донецького апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року про заміну ПАТ «Актбанк» правонаступником є незаконною з огляду на те, що

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано достатніх доказів про своє право одержати заборгованість за кредитом. Будь-яких договірних правовідносин з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ОСОБА_1 не має. Укладена між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» угода про відступлення прав вимоги є нікчемним правочином, оскільки при її укладені не було враховано положення пункту 1 статті 203 ЦК України. Стверджує, що жодного листа щодо заміни кредитора не отримував, а оскільки на час укладення протиправної угоди заборгованості за кредитним договором не мав, банк не мав права передавати такий борг колектору.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», на касаційну скаргу, в якому представник позивача посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Касаційне провадження закрити на підставі пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 18 липня 2014 року між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 , згідно пункту 2.1. якого відповідачу було надано кредитний ліміт (овердрафт) шляхом відкриття кредитної лінії в національній валюті України до карткового рахунку у розмірі 300 000 грн зі строком користування до 17 липня 2015 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32, 5 %.

Відповідно до виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 18 липня 2014 року по 22 січня 2016 року, в період з 18 липня 2014 року

по 06 серпня 2014 року ОСОБА_1 знаходячись за межами України здійснював зняття грошових коштів в євро на загальну суму, що в еквіваленті до гривні склала 44 839, 25 грн.

Згідно розрахунку банку, станом на 22 січня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 67 101, 48 грн., з яких 44 839, 25 грн заборгованість за кредитом та 22 262, 23 грн заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 відкрив в ПАТ «Актабанк» картку American Exspress № НОМЕР_2 , яка не є забезпеченням договору про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку

№ НОМЕР_1 від 18 липня 2014 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України

від 15 січня 2015 року № 19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Актабанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16 січня 2015 року № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Актабанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

23 березня 2018 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір № 2 про відступлення прав вимоги (далі-договір відступлення прав вимоги), відповідно до умов якого

ПАТ «Актабанк» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні банку, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору № 2 про відступлення прав вимоги від 23 березня 2018 року - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 18 липня 2014 року, укладеним з

ПАТ «Актабанк» в сумі 108 480, 63 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 44 839, 25 грн, заборгованість по процентами - 63 641, 38 грн.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і надалі по тексту в редакції кодексу чинній на час подачі касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, зарахуванням (стаття 601 ЦК України).

Відповідно до статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Суди встановили, що виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку

№ НОМЕР_1 від 18 липня 2014 року не забезпечувалось заставою майнових прав, у тому числі прав вимоги на грошові кошти, що розміщені ОСОБА_1 на рахунках в ПАТ «Актабанк».

Із 16 січня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Актабанк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.

Верховний Суд України за результатами розгляду справ № 6-2001цс15,

№ 6-1809цс16, № 6-350цс17 дійшов висновку про те, що запровадження в неплатоспроможному банку тимчасової адміністрації або ліквідаційної процедури унеможливлює задоволення вимог кредиторів цього банку в способи, інакші від визначених в Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до пункту 41 частини першої статті 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом.

Згідно з частиною четвертою статті 110 ЦК України особливості ліквідації банків встановлюються законом про банки і банківську діяльність.

Статтею 93 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено порядок здійснення ліквідатором заходів щодо підготовки задоволення вимог кредиторів, якою передбачено, зокрема, складання переліку акцептованих банком вимог кредиторів для затвердження Національним банком України.

Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому статтею 96 вищевказаного Закону.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить спеціальні норми, що мають пріоритет перед іншими нормами законодавства під час дії тимчасової адміністрації та ліквідації банків, а також у питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

Цим Законом передбачено особливий порядок задоволення вимог кредиторів згідно встановленої черговості та неприпустимість задоволення вимог кредиторів поза межами ліквідаційної процедури.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до частини шостої статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) встановлена черговість та порядок задоволення вимог до банку, згідно з якою кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п`ятої статті 12 цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординованим боргом.

Отже, у будь-якому разі в період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог має здійснюватися в порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених статтею 52 Закону, в зв`язку з чим припинення зобов`язань за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, які фактично є погашенням вимог кредитора в порушення порядку статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не допускається.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України

від 21 грудня 2016 року в справі № 6-2047цс16.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій про безпідставність вимог зустрічного позову ОСОБА_1 щодо обов`язку банку зарахувати зустрічні однорідні вимоги є правильними.

Встановивши, що позичальник належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь банку заборгованості по кредиту.

Однак вказавши про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 22 262, 23 грн, суди не врахували наступного.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відтак право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в справі

№ 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Судами встановлено, що згідно з умовами договору про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1

від 18 липня 2014 року овердрафт відповідачу встановлено на термін до

17 липня 2015 року.

З урахуванням викладеного вимоги ПАТ «Актабанк» про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом нарахованих за період із

18 липня 2015 року по 21 січня 2016 року в сумі 9 834, 74 грн є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості та належного виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем суду не надано.

ОСОБА_1 не заперечував факт укладання договору про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1

від 18 липня 2014 року.

Ухвалами Селидівського міського суду Донецької області від 19 квітня

2016 року та від 14 вересня 2016 року було витребувано у ПАТ «Актабанк» оригінали договорів про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 та відкриття карткового рахунку картки American Express за № НОМЕР_2 від 18 липня 2014 року, оригінали первинних документів, на підставі яких зроблено розрахунок заборгованості позовних вимог, оригінали приходних касових документів про внесення ОСОБА_1 коштів в касу банку.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, внесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні аналогічного клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про витребування доказів відмовлено, при цьому судом апеляційної інстанції враховано вимоги статті 12 ЦПК України

Верховний Суд враховує, що за повідомленням ПАТ «Актабанк» договір банківського вкладу між сторонами не укладався, ПАТ «Актабанк» було лише відкрито відповідачу картковий рахунок (картки American Express ) за № НОМЕР_2 для розміщення власних коштів, який не є депозитним та не є забезпечення договору про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 від 18 липня 2014 року.

Переглядаючи в касаційному порядку ухвалу Донецького апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року про заміну сторони процесуальним правонаступником колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції, оцінивши надані

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» докази, правильно виходив з того, що оскільки ПАТ «Актабанк» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за договором

від 18 липня 2014 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 , а перехід права вимоги до товариства відбувся із дотриманням вимог законодавства, то наявні підстави для задоволення заяви про заміну позивача його правонаступником.

Касаційний суд враховує відсутність в матеріалах справи відомостей про визнання недійсним чи розірвання договору про відступлення прав.

Посилання на те, що товариством не було надано належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження факту відступлення права вимоги за кредитним договором, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовані доказами дослідженими апеляційним судом, зокрема договором про відступлення прав вимоги від 23 березня 2018 року, укладеним між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а також додатками до нього із переліком договорів, за якими відступлені вимоги, та боржників по ним, свідоцтвами про реєстрацію юридичної особи та фінансової установи ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Інші доводи касаційної скарги, є аналогічними доводам апеляційної скарги, не впливають на правильність оскаржуваних судових рішень та переважно зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

За змістом статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про зміну рішень судів попередніх інстанцій в частині визначення розміру процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Актабанк», шляхом зменшення стягнутої суми процентів до 12 427, 49 грн (із розрахунку 22 262, 23 грн - 9 834, 74 грн) та відповідно в частині розподілу судових витрат.

Підстави для закриття касаційного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України, як про це просив представник позивача у поданому відзиві, касаційним судом не встановлені, оскільки повноваження на представництво інтересів ОСОБА_1 у касаційному суді адвокатом Євдокименком М. С. підтверджені ордером серії КС № 142353

від 10 грудня 2018 року. Отже відсутні підстави вважати, що касаційну скаргу подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Щодо розподілу судових витрат

Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ПАТ «Актабанк» при зверненні до суду з позовом було сплачено 1 378 грн судового збору.

ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 2 067 грн, а за подачу касаційної скарги - 2 756 грн.

За таких обставин розмір судового збору, який підлягає стягненню із

ОСОБА_1 на користь позивача становить 1 175, 43 грн, а розмір судового збору, який підлягає стягненню з позивача на користь відповідача 708, 98 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 415, 416, 418, 419, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня

2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 13 листопада

2018 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Актабанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», процентів за користування кредитом, зменшивши розмір стягуваної суми процентів із 22 262, 23 грн до

12 474, 90 грн, та в частині розподілу судових витрат, зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню зі ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Актабанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», із 1 378 грн

до 1 175, 43 грн.

Загальний розмір стягнутої із ОСОБА_1 на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня

2018 року заборгованості за договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 від 18 липня

2014 року зменшити із 67 101, 48 грн до 57 266, 74 грн.

В іншій частині рішення Селидівського міського суду Донецької області

від 15 червня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду

від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Ухвалу Донецького апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року про заміну сторони процесуальним правонаступником залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» ( , м. Київ, вул. Симона

Петлюри, 30) на користь ОСОБА_1

(РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг в розмірі 708 (сімсот вісім) гривень 98 копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян С. Ф. Хопта В. В. Шипович