П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року

м. Рівне

Справа № 556/2141/19

Провадження № 22-ц/4815/661/20

Головуючий у Володимирецькому районному суді

Рівненської області: суддя Котик Л.О.

Час, дата і місце ухвалення рішення суду першої інстанції:

о 10 год. 25 хв. 10.02.2020 в смт. Володимирець

Володимирецького району Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року в суд звернулося Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк" або банк) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свої вимоги, покликалось на укладений між сторонами 27 листопада 2007 року кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 3 000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте у зв`язку із тим, що відповідач порушувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тому станом на 30 вересня 2019 року за нею рахується заборгованість в розмірі 32 282 гривень, з яких 20 918,56 гривень вже було стягнуто рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 лютого 2014 року.

З наведених мотивів просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 27 листопада 2007 року у розмірі 13 977,54 гривень, яка складається з: 11 288,75 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 547 гривень - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - фіксована частина; 641,79 гривень - процентна складова.

Заочним рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області 10 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду АТ КБ "Приватбанк" подало апеляційну скаргу, де покликалось на його незаконність і необґрунтованість, які полягали у невідповідності викладених в ньому висновків обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначалося, що ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву погодилася, що така заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає укладений між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач отримала кредит у розмірі 3 000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік, та підтвердила, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг на банківському сайті www.privatbank.ua. Покликаючись на позицію Верховного Суду, викладену постановах від 21 березня 2018 року в справі №441/569/17 та від 07 березня 2018 року в справі №755/18246/15-ц, банк вказував, що підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, ОСОБА_1 висловила свою згоду з формою договору та його умовами. Доказів того, що відповідача не було ознайомлено з Умовами та правилами, Тарифами банку або ж було ознайомлено з іншими Умовами та правилами відповідач не надав. Крім того, АТ КБ "Приватбанк" наголошувалося, що в оскаржуваному рішенні не було наведено розрахунку заборгованості, що є ухиленням від своїх прямих обов`язків, зокрема від здійснення правосуддя.

З викладених міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подавалося, хоча про таке процесуальне право відповідачу будо повідомлено.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд попередньої інстанції, врахувавши постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17-ц та з огляду на те, що заява-анкета не містить інформації про кредитний ліміт, розмір відсотків, умови отримання картки, а банком не надано доказів отримання позичальником Пам`ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг (виконання робіт) і Тарифів, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог банку щодо стягнення процентів, неустойки та штрафів, оскільки через відсутність підпису позичальника Умови та правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Тому з цих підстав банку в позові було відмовлено.

Проте з такими висновками колегія суддів не згодна.

Матеріалами справи з`ясовано, що 27 листопада 2007 року ОСОБА_1 підписала заяву, в якій зазначено, що позичальник ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Сторони погодили, що ці документи разом із Пам`яткою клієнта складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила правильність наданих нею даних, факт отримання інформації про умови кредитування у Закритому акціонерному товаристві комерційному банку "Приватбанк" та те, що не заперечує отримання повідомлень про стан платіжної картки на електронну адресу або стільниковий телефон.

Зокрема, всупереч встановленому судом першої інстанції (попри кредитний ліміт у сумі 3 000 гривень) в заяві була зазначена й базова відсоткова ставка за кредитом на місяць на залишок заборгованості, а також щомісячна комісія.

Звертаючись до суду з позовом, як на підставу для його задоволення банк посилався на те, що в порушення умов договору від 27 листопада 2007 року та положень ст.ст. 509, 526,1054 ЦК України відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, тому станом на 30 вересня 2019 року існує заборгованість у розмірі 32 282 гривень, яка хоча й складалася з: заборгованості за кредитом в сумі 2 599,75 гривень; заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 21 698,23 гривень; заборгованості за пенею та комісією в сумі 7 984,02 гривень, однак сума у 20 918,56 гривень від цього боргу була уже стягнута рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 лютого 2014 року. При цьому позивач нарахував штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, а саме 972,31 гривень, 500 гривень та 641,79 гривень.

Підтверджуючи факт погодження умов договору, АТ КБ "Приватбанк" до суду надавались копія заяви відповідача, розрахунок заборгованості, витяг з архіву Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до наданого банком розрахунку станом на 29 листопада 2013 року заборгованість ОСОБА_1 складалася з 2 599,75 гривень тіла кредиту, 10 447,19 гривень заборгованості за відсотками; 6 437,02 гривень пеня та комісія.

Разом з цим матеріали справи містять заочне рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 04 лютого 2014 року в цивільній справі ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отриманий кредит. Дане судове рішення набрало законної сили.

Як видно з його змісту, банк у пред`явленому позові просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 27 листопада 2007 року, яка станом на 22 листопада 2013 року складалася в т.ч. із 2 599,75 гривень тіла кредиту, а також боргу за процентами, комісією, відсотками на прострочену заборгованість, прострочену комісію - всього 20 918,56 гривень, які суд за наслідками розгляду стягнув повністю. Отже, розмір усієї заборгованості за тим самим кредитним договором уже було стягнуто.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Тобто з огляду на викладене право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тому у справі, яка переглядається апеляційним судом, вимоги банку після стягнення рішенням суду заборгованості за наданим відповідачу кредитом не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та обставинах справи.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за виниклих спірних правовідносин банк має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, пені, комісії, штрафів. Однак таких позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" не заявляв, через що його позов є необґрунтованими саме з цих спонукань.

Наведене узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, що висловлена у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у відповідних постановах Верховного Суду.

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Погоджених сторонами умов кредитного договору та відсутності права АТ КБ "Приватбанк" нараховувати не передбачену ст. 625 ЦК України заборгованість районний суд не встановив, тобто його висновки не відповідають обставинам справи, що згідно з п.3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4 ст. 367 ЦПК України).

Судовий збір, що понесений позивачем при поданні апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно віднести на його ж рахунок.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 лютого 2020 року скасувати.

Акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" відмовити в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк"; місцезнаходження: 01001 м. Київ, вулиця Грушевського, 1 Д; .

Відповідач: ОСОБА_1 ; місце прож.: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

Н.М.Ковальчук