Провадження № 2/185/2109/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 травня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Трубіциної А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № /Т/972114 від 11 грудня 2013 року у розмірі 34 366 грн, що складається з наступного:

- заборгованість за основним боргом 18 014 грн,

- заборгованість за процентами 2 грн,

- заборгованість за комісією 13 650 грн,

- штрафи, пені 2700 грн.

Позивач посилається на те, що отримав право вимоги за даним договором відповідно до умов договору №2 про відступлення прав вимоги між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладеного 23 березня 2018 року.

Заочним рішенням від 21 січня 2020 року позовні вимоги було задоволено.

Ухвалою від 10 березня 2020 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення від 21 січня 2020 року, справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Адвокат Бутенко О.А., яка представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 згідно ордера від 20 лютого 2020 року (а.с.53), копію ухвали про скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження отримала 02 квітня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.86).

Відзиву на позов не надійшло, однак у заяві про перегляд заочного рішення (а.с.58-59) відповідач посилається на нікчемність умови кредитного договору щодо сплати комісії згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, та на правову позицію Верховного Суду у справі № 666/4957/15-ц від 20 лютого 2019 року, де зазначено, що банки не можуть зобов`язувати позичальника сплачувати банківську комісію.

Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що 11 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № /Т/972114 на споживчі потреби (а.с.4-5).

23 березня 2018 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір №2 про відступлення прав вимоги (а.с.20-21).

За умовами цього договору та додатку до нього реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № /Т НОМЕР_1 972114.

Згідно кредитного договору (стаття 2) банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 20 000 грн. Процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 0,01% річних та включається в суму щомісячного платежу. Позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту у розмірі 650 грн, що розраховується як 3,25 % від суми кредиту та включається в суму щомісячного платежу. Погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно рівними частинами у сумі 1205 грн 65 коп.

Щомісячний платіж включає в себе частину заборгованості за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, комісію за супроводження кредиту.

Статтею 5 кредитного договору визначено відповідальність сторін за порушення зобов`язань, а саме: у разі порушення позичальником строків погашення щомісячного платежу або його частини позичальник сплачує банку штраф у розмірі 150 грн за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину.

Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та /або штрафів встановлюється сторонами тривалістю 10 років (пункт 5.3 кредитного договору).

Кінцева дата погашення всієї заборгованості за кредитом 10 грудня 2016 року (включно).

Додатком до договору є графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредиту.

Згідно цього графіку за весь період користування кредитними коштами з 11 грудня 2013 року по 10 грудня 2016 року відповідач повинен сплатити основну суму кредиту 20 000 грн, проценти за користування кредитом 3,14 грн, комісію за надання кредитних коштів 450 грн, комісію за супроводження кредиту 23 400 грн (а.с.5, зворотній бік).

На день відступлення права вимоги за кредитним договором, тобто на 23 березня 2018 року заборгованість складала: основний борг 18 014 грн, проценти 2 грн, комісія 13 650 грн, штрафи, пені 2700 грн (а.с.22).

Таким чином, якщо відняти від сум сукупної вартості кредиту, визначених у графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору) суми, які складають заборгованість за кредитним договором, можна зробити висновок, що зі сплачених позичальником сум на погашення кредиту було зараховано:

-20 000 18 014 = 1986 грн в рахунок погашення основної заборгованості,

- 23 400 13 650 = 9750 грн в рахунок сплати щомісячної комісії за супроводження кредиту.

Крім того у день укладення кредитного договору відповідачем була сплачена комісія за надання кредитних коштів 450 грн.

Всього за кредитним договором відповідачем сплачено 12 186 грн.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів» . Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 (в редакції, чинній на час укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Пунктом 2.1.2 кредитного договору передбачено сплату позичальником банку щомісячної комісії за супроводження кредиту, а пунктом 2.1.2.1 цього договору передбачено сплату комісії за надання кредитних коштів в день його підписання.

За правилами частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то такі дії, а також супроводження кредиту не є самостійними послугами, які зумовлюють сплату позичальником коштів за це.

У рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 зроблено висновок про те, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.

У відповідності до правового висновку, викладеному Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі N 6-2071цс16, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Тому внаслідок недійсності умов кредитного договору щодо встановлення комісій позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 13 650 грн не підлягають задоволенню, а сума безпідставно сплаченої позичальником комісії на користь банку у розмірі 9750 грн (за супроводження кредиту) та у розмірі 450 грн (за видачу кредиту) підлягає зарахуванню рахунок погашення ним заборгованості за основним боргом.

Основна сума кредиту складає 20 000 грн.

Зі сплачених відповідачем сум в рахунок погашення основного боргу було зараховано 1986 грн.

За недійсними умовами кредитного договору в рахунок сплати комісій було зараховано 9750 + 450 = 10 200 грн.

Тому суд приходить до висновку, що сума основного боргу, погашеного відповідачем, складає 1986 + 10 200 = 12 186.

Заборгованість за основним боргом складає 20 000 12 186 = 7814 грн.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ» підлягають частковому задоволенню, а саме слід стягнути з відповідача заборгованість за основним боргом 7814 грн, заборгованість за процентами 2 грн.

В частині стягнення суми 2700 грн, яка визначена у позові «штрафи, пені», позовні вимоги нічим не підтверджені, оскільки сплата позичальником пені не передбачена умовами кредитного договору (стаття 5), штраф у розмірі 150 грн сплачується за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину, однак розрахунку суми штрафу, яка заявлена до стягнення, до позовної заяви не додано, зокрема не вказано скільки платежів було прострочено позичальником.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» при зверненні до суду був сплачений судовий збір у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» за подачу позову майнового характеру юридичною особою 1921 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 972 від 22 жовтня 2019 року (а.с.1).

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № /Т/972114 від 11 грудня 2013 року у загальному розмірі 7816 (сім тисяч вісімсот шістнадцять) грн, у тому числі: заборгованість за основним боргом 7814 (сім тисяч вісімсот чотирнадцять) грн, заборгованість за процентами 2 (дві) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, фактична адреса: 07400 Київська область, м.Бровари, вул.Лісова, буд.2, поверх 4,

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя У.М. Болдирєва