Справа № 521/9603/19
Провадження №2-з/521/111/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м.Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Коблова О.Д. розглянувши заяву представника відповідача ТОВ «Автокредит Плюс» про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину договору про надання фінансового лізингу та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно заочного рішення від 01.11.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про застосування наслідків недійсності правочину задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_1 сплачені грошові кошти в розмірі 123 000 (сто двадцять три тисячі) гривень та моральну шкоду у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

18.03.2020 року від відповідача по справі подано заяву про перегляд заочного рішення.

12.05.2020 року від відповідача по справі ТОВ «Автокредит Плюс» надійшла заява про забезпечення позову, яка мотивована тим, що на виконання виконавчого листа Малиновського районного суду м. Одеси, який виданий 19.02.2020 року, державним виконавцем Соборного відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження ВП №61535966.

Враховуючи вищевикладене просив зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 521/9603/19 від 19.02.2020 р. виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягненню з ТОВ «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 123 000 грн. та 50 000 моральної шкоди, в тому числі скасувати арешти на майно відповідача та вчинення інших виконавчих дій за виконавчим провадженням № 61535966., яке проводиться Соборним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне:

Судом встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться заява відповідача «Автокредит Плюс» про перегляд вищевказаного заочного рішення.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається зі змісту заяви заявник, фактично, просить забезпечити позов шляхом зупинення виконавчого провадження, яке відкрито з метою примусового виконання заочного рішення, клопотання про перегляд якого подано заявником.

Відповідно до ст. ст.129,129-1КонституціїУкраїни суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Одним із основних засад судочинства, зокрема, є обов`язковість судового рішення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14ЦПК України передбачено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Особливості застосування чинного законодавства щодо забезпечення позову судам роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", у пункті 2 якої зазначено, що, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того що наведений у частині першій статті 150ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених частиною четвертою зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Згідно п. 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Проте, в даному випадку не має місце оскарження боржником виконавчого документу у судовому порядку. Так, відповідач не подавав заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню тощо, а просить переглянути винесене судом заочне рішення, що не є оскарженням виконавчого документу в розумінні п. 6 ч. 1ст. 150 ЦПК України.

Крім того, наслідком перегляду заочного рішення є постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення або скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду.

Вищеозначені норми процесуального закону, які врегульовують питання забезпечення позову та перегляду заочного рішення не передбачають можливість забезпечення заяви відповідача про перегляд заочного рішення, оскільки така заява не містить і не може містити жодних позовних вимог, які могли б бути забезпечені в порядку забезпечення позову, а право відповідача на відновлення судового розгляду забезпечується переглядом судом заочного рішення.

Окрім того, відповідно до статті 37 та 38 Закону України «Про виконавче провадження» містять вичерпний перелік підстав обов`язкового та можливого зупинення державним виконавцем виконавчого провадження,

Так, відповідно до ст.37 ч.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у випадку зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Про такі ж подібні види забезпечення позову йдеться в пунктах 5, 6 ст. 150 ЦПК України.

Тобто, при застосуванні або Закону України «Про виконавче провадження», або ст.150ЦПК України наступають ті самі правові наслідки, які перешкоджають подальшому вчиненню дій з виконавчого провадження.

Незважаючи на подібність положень, за своєю правовою природою зупинення виконавчого провадження та вжиття видів забезпечення позову за ст.150 ЦПК України різні, оскільки при застосуванні закону проходить тимчасове зупинення виключно сфери дії примусового виконання боржником рішення, а при застосуванні ЦПК України тимчасово втрачається правова сила того рішення, що зупинено.

Тобто законодавством чітко визначено обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме питання про зупинення виконавчого провадження вирішується державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Таким чином, прерогативним правом зупинення виконавчого провадження на підставі Закону України "Про виконавче провадження" наділений виключно державний виконавець і вирішення такого питання до компетенції суду не входить. Навіть у разі оскарження дій державного виконавця, який не зупинив виконавче провадження, суд вправі визнати його дії неправомірними та зобов`язати зупинити виконавче провадження, а не самому зупиняти виконавче провадження (ч. 2ст. 451 ЦПК України).

Зупинення виконавчого провадження за законом і зупинення виконання за правилами ЦПК України(пункти 2, 5, 6ст. 150 ЦПК України) - це різні правові інститути, які вчиняються в різних правових процедурах.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37Закону про виконавче провадження).

Враховуючі вищевикладені норми права, керівні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, суддя дійшов висновку про відмову у задоволені заяви «Автокредит Плюс» про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, оскільки в компетенцію суду при вирішення заяви про перегляд заочного рішення, яке знаходиться на стадії виконання, не входить вирішення питання про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, вирішенням даного питання наділений виключно державний виконавець.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст.150-153,260 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви представника відповідача ТОВ «Автокредит Плюс» про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину договору про надання фінансового лізингу та стягнення моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Д. Коблова