Рівненський апеляційний суд
У Х В А Л А

07 травня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/16099/18

Провадження № 22-ц/4815/210/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Гордійчук І.О.

Рішення ухвалене в м. Рівне Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення 03 грудня 2019 року

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Бондаренко Н.В., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, просила припинити право власності ОСОБА_2 на 25/1000 часток житлового приміщення, секція гуртожитку, об`єкт житлової нерухомості, адреса: АДРЕСА_1 , секція Х; опис об`єкта нерухомого майна: восьмикімнатна секція, загальна площа 147,7 кв.м., житлова площа 107,4 кв.м., додаткові відомості: 10/100 частини секції загальною площею 15,40 кв.м., житловою площею 11,30 кв.м. (кім.133) та визнати за нею право власності на дану частку нерухомого майна, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його незаконним та не обґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для припинення права відповідача на частку у спільному майні безпідставними. Визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників вважає встановлення наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Зазначає, що судом першої інстанції було залишено поза увагою, що позивачкою було надано суду докази того, що належне відповідачу спірне нерухоме майно є неподільним, а також, спільне володіння і користування ним є неможливим. Позивачкою також було внесено на депозитний рахунок суду вартість належної відповідачу частки в майні, визначену експертом на час винесення судом рішення. Однак, суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо того, що припинення права відповідача на частку в спірному нерухомому майні завдасть істотної шкоди його інтересам.

Вказує, що судом першої інстанції було залишено поза увагою її доводи щодо того, що спірне нерухоме майно - це кімната в гуртожитку житловою площею 11,30 кв.м. і 10/100 частини секції загального користування площею 15,40 кв.м. Дана кімната належить на праві приватної власності чотирьом особам : позивачці, відповідачу, який є колишнім чоловіком позивачки та батьком двох спільних неповнолітніх дітей, які після розірвання шлюбу залишились проживати із позивачкою в спірній кімнаті та на утримання яких відповідач сплачує аліменти. Тобто на кожного із співвласників кімнати зокрема і відповідача припадає по 2,826 кв.м. житлової площі. Задовго до розірвання шлюбу відповідач виїхав зі спірної кімнати в гуртожитку і переїхав у власне помешкання, а саме будинок по АДРЕСА_1, співвласником якого разом зі своєю сестрою він є.

Враховуючи наведене та те, що : об`єкт, який є спільним майном є кімната в гуртожитку, житловою площею 11,30 кв.м., 10/100 частини секції загального користування площею 15,40 кв.м.; іншого помешкання ні в позивачки, ні в їх з відповідачем дітей, які проживають з позивачкою немає; даний позов поданий саме в інтересах дітей, оскілки відповідач порушує їх спокій, влаштовуючи скандали; неможливість спільного проживання в даній кімнаті з відповідачем, шлюб з яким розірвано; відповідачу на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 , де він постійно проживає; внесення позивачем на депозит коштів в розмірі ринкової вартості належної відповідачу частки в спільному майні; згідно висновку експерта частка відповідача не може бути йому виділена в натурі, її вимоги підлягають до задоволення.

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві, ОСОБА_2 вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивачка у помешканні, право на частку в якому вона просить припинити, не проживає з червня 2019 року, відповідно у неї є інше майно для проживання.

Вказує, що рішенням суду місце проживання спільних дітей не визначалось.

Вважає, що припинення права на частку завдасть шкоди його інтересам (майновим та не майновим) та інтересам їх спільних дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки звертаючись з позовом про припинення права на частку позивачка діє лише у власних інтересах нівелюючи при цьому інтереси спільних дітей.

З огляду на наведене просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

05 травня 2020 року від апелянта ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження по справі.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження, особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.364 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою у повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєднались до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

У разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Враховуючи вищенаведене, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, судова колегія вважає, що дану відмову слід прийняти , оскільки таке право особи, яка подала апеляційну скаргу, передбачене ч. 4 ст. 364 ЦПК України, в зв`язку з чим апеляційне провадження у справі підлягає закриттю .

Керуючись ст.ст. 362, 364 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні.

Апеляційне провадження закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.В. Бондаренко

С.В. Хилевич