Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/784/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Надопта А.А., секретар судового засідання Онисько С.С., за участі відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 19.11.2009 року по 27.01.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування у шлюбі із відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 27.01.2014 року, шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно до Рішення Виноградівського районного суду від 06.02.2014 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 08.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач належним чином про дитину взагалі не піклується, не спілкується з ним і не цікавиться його життям.

В подальшому, згідно до Рішення Виноградівського районного суду від 17.05.2018 року, вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

На даний момент 1000 гривень аліментів, які сплачує відповідач на неповнолітнього сина дуже мало, у зв`язку з підвищенням цін на продукти, одежу та інші потреби дітей. Позивачка, не має змоги самостійно забезпечувати дитину матеріально. Дитина постійно росте і потреби на її утримання постійно збільшуються. Діти в такому віці дуже швидко розвиваються і потребують здорового харчування. Тому 1000 гривень це дуже мало на одну дитину, навіть не враховуючи, що позивачка утримує свого сина сама.

Позивачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленого нею позову підтримує повністю та просить суд такий задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 , в судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги визнав частково, а саме просив суд стягувати з нього аліменти в розмірі 1300 грн.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних міркувань.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 19.11.2009 року по 27.01.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування у шлюбі із відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Виноградівського районного суду від 27.01.2014 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6).

Згідно до Рішення Виноградівського районного суду від 06.02.2014 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 08.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач належним чином про дитину взагалі не піклується, не спілкується з ним і не цікавиться його життям (а.с.8-9).

В подальшому, згідно до Рішення Виноградівського районного суду від 17.05.2018 року, вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11).

На даний момент 1000 гривень аліментів, які сплачує відповідач на неповнолітнього сина є недостатньо, у зв`язку з підвищенням цін на продукти, одежу та інші потреби дітей. Позивачка, не має змоги самостійно забезпечувати дитину матеріально. Дитина постійно росте і потреби на її утримання постійно збільшуються. Діти в такому віці дуже швидко розвиваються і потребують здорового харчування, а тому 1000 гривень є недостатньо на одну дитину, навіть не враховуючи, що позивачка утримує свого сина сама. Відповідач належним чином про сина не піклується, не спілкується з ним і не цікавиться його життям.

Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно п.2ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту п.2 ст.155 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При цьому у п. 23 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, сул може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв 'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров 'я когось із них.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.І ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.І ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В серпні 2018 року ст. 182 СК України доповнено наступною редакцією «... Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів...».

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно п.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту п.2 ст.155 Сімейного Кодексу України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та оигнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може зміниш за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Оскільки відповідач працює за кордоном, то відповідно його заробітки не відображені офіційно. Незважаючи на відсутність офіційних доходів відповідач утримує тільки себе, поскільки, батько, який був на утриманні відповідача-помер влітку 2019 року, дана обставина відповідачем ОСОБА_1 , не заперечується.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 є молодою людиною працездатного віку і зобовязаний утримувати свою дитину незважаючи на наявність інших обставин.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини .

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 2020 р. встановлено прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень;

Отже аліменти на утримання сина позивачки не можуть бути меншими, ніж 2218 гривень на одну дитину, відповідно до гарантій законодавства.

З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму, доводи позивачки ОСОБА_2 про те, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини стало обходитись значно дорожче відповідають дійсним обставинам. Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають сумніву у суду. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч.ч. 1, 3 ЦПК України).

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред`явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

За таких умов, незмінну і незначну за розміром протягом тривалого часу матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дітей не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір такої матеріальної участі лише зменшується та перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини.

За приписами СК України матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по збільшення розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у збільшеному розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Тож слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що він є безробітнім та може сплачувати аліменти на утримання свого сина лише в розмірі 1300 грн. в місяць, дійсно не є тими, обставинами, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Однак суд констатує, що відповідач є молодою здоровою людиною працездатного віку і доводи про те, що через відсутність роботи неспроможний сплачувати аліменти на дитину судом до уваги не приймаються, оскільки питання працевлаштування залежить саме від волі відповідача.

Закон повязує можливість зміни розміру аліментів зміною матеріального стану сторін, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду лише на зазначену норму вимога позову підлягає задоволенню.

Також суд вважає обставину про значне зростання цін на споживчому ринку та вартості речей для дітей з часу призначення аліментів. Дані обставини є об`єктивно зумовленими і додатковому доказуванню не підлягають.

Слід зауважити, що Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.

З урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту, вимога позивачки ОСОБА_2 щодо розміру аліментів, з урахуванням обставин справи, підлягає задоволенню.

З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 2200 грн. відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

З огляду на зазначене судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, суд-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 -задоволити

Збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2200 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 13.03.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ( НОМЕР_1 ), в доход держави 840 грн.80 кор судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного Рішення суду виготовлено 21.05.2020 року.

ГоловуючийА. А. Надопта