ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4425/19 Номер провадження 22-ц/814/624/20Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

З участю секретаря судового засідання: Зеленської О.І.,

Представника позивача Коломієць С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталії Юріївни, про визнання кредитного договору припиненим, визнання договору іпотеки припиненим, знаття заборони з нерухомого майна

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2019 року, ухвалене у період часу з 10:09:17 год. до 10:28:04 год 05 грудня 2019 року під головуванням судді Яковенко Н.Л.,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «КБ «Надра», Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю., у якому просив визнати кредитний договір від 05 червня 2007 року № 431/06/07-МК, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , припиненим. Також просив визнати припиненим договір іпотеки від 05 червня 2007 року № 431/06/07-МК, зняти заборону на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_1 , а саме - нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. 05 червня 2007 року за № 113 та вилучити запис про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підстави позову вмотивовував тим, що 5 червня 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «Надра» укладений кредитний договір № 431/06/07-МК, відповідно до умов якого банк надав позивачу грошові кошти в розмірі 59400 доларів США строком до 5 червня 2014 року зі сплатою відсотків в розмірі 14,4 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» 05 червня 2007 року укладений договір іпотеки, згідно з яким позивач передав відповідачу в іпотеку нежитлові приміщення (незавершене будівництво майстерні) загальною площею 1100 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Договір іпотеки посвідчено нотаріально та накладено заборону на відчуження нерухомого майна.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2014 року в справі № 552/6610/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість станом на 07 серпня 2014 року за кредитним договором № 431/06/07-МК від 05 червня 2007 року в розмірі 13938,14 доларів США солідарно, вирішено питання про судові витрати.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2014 року змінене в частині стягнення суми заборгованості з 13938,14 доларів США до 12585,27 доларів США.

Позивач вказував, що на виконання умов кредитного договору повністю сплатив заборгованість в розмірі, визначеному судовим рішенням та звернувся до ПАТ КБ «Надра» з проханням направити відповідні повідомлення про припинення іпотеки та знаття зборони, але отримав відмову з посиланням на наявність заборгованості.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано припиненим кредитний договір від 05 червня 2007 року № 431/06/07-МК, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 .

Визнано припиненим договір іпотеки від 05 червня 2007 року № 431/06/07-МК, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , посвідчений 05 червня 2007 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 112.

Знято заборону на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_1 , а саме - нежитлові приміщення (незавершене будівництво майстерні), загальною площею 1100 кв.м, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. 05.06.2007 за № 113 та вилучити запис про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В задоволенні позовних вимог до Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталії Юріївни відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 2305 грн 20 коп.

З даним рішенням не погодилося Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Зазначає про те, що суд першої інстанції відмовив у залучені третьої особи та задоволенні клопотання про витребування з Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ інформації відносно того чи перебуває в провадженні відділу на виконанні рішення Київського районного суду м. Полтави в справі №552/6610/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 12 585,27 доларів США, судового збору в розмірі 531,02 гривні солідарно, виконавче провадження ВП №56138404.

Вказує на те, що припинення кредитного договору та іпотечного договору позбавить Банк права на застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, та п.п. 9.1, 9.2, 9.3 кредитного договору.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цивільним законодавством, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 ЦК України.

Також вказує на те, що суд не перевірив суму грошових коштів, які були сплачені боржником в межах виконавчого провадження. Стверджує, що позичальником частково виконано зобов`язання за кредитним договором тільки 29 травня 2019 року та 06 червня 2019 року.

Окрім цього, невиконання в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором та рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2014 року, на думку апелянта, обумовлює обов`язкову сплату боржниками суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох процентів річних від простроченої суми.

Представник ОСОБА_1 адвокат Коломієць С.В. надала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 05 червня 2007 року між ВАТ КБ „Надра" та позивачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 431/06/07-МК, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 59400 доларів США строком до 05 червня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 14,4 % на рік.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 431/06/07-МК між позивачем та відповідачем 05 червня 2007 року укладений договір іпотеки, згідно з умовами якого позивач передав відповідачу в іпотеку нежитлові приміщення (незавершене будівництво майстерні) загальною площею 1100 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . Договір іпотеки посвідчено нотаріально та накладено заборону на відчуження нерухомого майна.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2014 року в справі № 552/6610/14-ц позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість станом на 07.08.2014 за кредитним договором № 431/06/07-МК від 05 червня 2007 року в розмірі 13938,14 доларів США солідарно. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» понесені судові витрати з кожного в розмірі по 868 грн. 25 коп.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2014 року змінено в частині стягнення суми заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» з 13938,14 доларів США до 12585,27 доларів США. Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2014 року змінено в частині стягнення понесених судових втрат.

Судове рішення в цивільній справі № 552/6610/14-ц було пред`явлено на примусове виконання.

Київським відділом державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції в Полтавській області 11 квітня 2018 року за заявою ПАТ КБ «Надра» відкрито виконавче провадження № 56138404 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/6610/14-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра».

Постановою від 05 червня 2019 року вказане виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що зобов`язання за кредитним договором припинилось у зв`язку з його виконанням, враховуючи належне виконання ОСОБА_1 рішення Полтавського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року у справі № 552/6610/14-ц.

Апеляційний суд, вирішуючи питання обґрунтованості таких висновків місцевого суду, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 Закону України "Про іпотеку", зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання.

У ч. 1 ст. 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі, обґрунтованими є також висновки, що зобов`язання за договором іпотеки, який є похідним від кредитного договору, припиняються.

Також, згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Виконанням зобов`язання фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, а тому правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.

Вірним є застосування судом першої інстанції при врегулюванні спірних правовідносин практики Верховного Суду, а саме: Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.01.2018 у справі № 910/27064/15, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц.

Застосовані судом правові висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові КГС ВС від 29.01.2019 № 916/436/18, постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 906/1130/17.

Суд першої інстанції надав належну оцінку обставинам та доказам у справі. Апеляційний суд не знаходить підстав для їх переоцінки.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Згідно з вимогами ст. 12, 49, 64, 81, 89 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України. Така позиція висловлена і у Постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року справа № 320/8618/15-ц.

Суд, надаючи оцінку обставинам справи, вірно вказав про те, що рішення суду, яке набрало законної сили та виконане боржником, та яким з боржника стягнуто остаточну заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню в розумінні повноти розміру заборгованості.

Таким чином необхідно вважати, що кредитне зобов`язання, яке виникло між сторонами є припиненим в зв`язку з його повним виконанням.

Згідно з укладеним кредитним договором від 05 червня 2007 року договір укладений на строк до 05 червня 2014 року. Умови договору окремо не містять визначення розміру відсоткової ставки після закінчення терміну дії кредитного договору в разі неналежного виконання зобов`язань у строки визначені кредитним договором.

( а .с. 8)

Є безпідставними доводи апелянта щодо наявності перешкод у пред`явленні позовних вимог у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України. Апелянт не позбавлений можливості захистити свої охоронювані інтереси шляхом пред`явлення до позивача позову щодо застосування наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання.

Не є підставою для скасування чи зміни судового рішення і доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права внаслідок незалучення до участі у справі третьої особи, а саме органу ДВС чи відповідної службової особи, та відмови у задоволенні клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження.

В матеріалах справи відсутні будь які докази, які б свідчили про те, що апелянт не погодився з постановою державних виконавців про закінчення виконавчого провадження та оскаржував їхні дії. Відсутні докази про те, що крім даної справи на розгляді в судах знаходяться якісь інші пов`язані справи.

Заперечення апелянта та доводи апеляційної скарги не спростували висновки місцевого суду щодо задоволення позовних вимог та не знайшли свого підтвердження в ході перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2019 року

Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволенні вимог апеляційної скарги, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 травня 2020 року.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук