Справа № 755/5802/20
Провадження № 2/755/3151/20
У Х В А Л А

"19" травня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва, в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним шлюбного договору, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним шлюбного договору, провадження у якій було відкрито ухвалою суду від 05 травня 2020 року та постановлено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання на 23 червня 2020 року з повідомлення учасників справи.

14 травня 2020 року від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій просить суд: невідкладно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборонити вчиняти правочини щодо його передачі в оренду (користування), яке на прав власності належить ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

-земельну ділянку, площею 0,119 га, за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с/рада Лебедівська «Лебедівка» садівницьке товариство, кадастровий номер: :33:021:0318 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18, номер запису про право власності 4014314), на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу, Київської області Голуб Людмилою Андріївною, зареєстровано в реєстрі за № 3079;

-два садових будинки з надвірними побудовами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 345,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18, номер запису про право власності 4014908), на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу, Київської області Голуб Людмилою Андріївною, зареєстровано в реєстрі за № 3074.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначає, вказане нерухоме майно було набуте сторонами за час шлюбу, однак відповідачка вважає його своєю особистою власністю, не допускає позивача до проживання в будинку та погрожує продати майно як своє власне. Постійні погрози відповідачки залишити позивача без житла та продаж спірних об`єктів нерухомості несе в собі ризик переоформлення майна на третіх осіб, передання в оренду, його продаж або внесення в якості заставного майна під фінансові зобов`язання. Про реальність намірів відповідачки продати спірне майно свідчить розміщення об`яв на Інтернет сайті https://olx.ua від 08.08.2019, 28.11.2019. Крім того, відповідачка може передати спірне майно в довгострокову оренду третім особам, що може значно погіршити якість і знизити вартість, а у разі ухвалення судом рішення на користь позивача, ускладнить в подальшому реалізацію його права власності. Стороні позивача стало відомо про відкриття провадження ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року у цивільній справі № 755/16831/19 за позовом ТОВ «БІЗНЕС ГРУП С» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором про поворотну фінансову допомогу в розмірі 2 500 000,00 грн. Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року по справі № 755/16831/19 у рамках позовних вимог накладено арешт на майно належне ОСОБА_3 , зокрема на: земельну ділянку, площею 0,119 га, за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с/рада Лебедівська «Лебедівка» садівницьке товариство, кадастровий номер: :33:021:0318 та два садових будинки з надвірними побудовами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 345,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Викладені обставини прямо вказують, що спільне спірне майно буде відповідачкою відчужене або забране за борги відповідачки, що істотно ускладнить виконання рішення суду у цій справі, у разі задоволення позову.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, вивчивши матеріали справи, приходить наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд: визнати частково недійсним, з моменту вчинення, Шлюбний договір від 30 вересня 2013 року між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Катчик Ю.А., за реєстровим № 113, а саме абзац 1 п. 2.2. та п.п. 2.3, 3.3. вказаного Шлюбного договору.

Із матеріалів справи убачається, що 05 червня 2013 року між сторонами був укладений шлюб. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року вказаний шлюб розірваний. Перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюбний договір від 30 вересня 2013 року, зареєстрований приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу за реєстровим № 113.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_3 , на ім`я останньої зареєстроване право власності 24.12.2013 на земельну ділянку, площею 0,119 га, за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с/рада Лебедівська «Лебедівка» садівницьке товариство, кадастровий номер: :33:021:0318 та два садових будинки з надвірними побудовами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 345,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до умов Шлюбного договору:

п. 2.2. Після набрання чинності цього договору на усе майно, набуте подружжям за час шлюбу, встановлюється правовий режим особистої приватної власності того з подружжя, ким це майно буде отримане або на чиє ім`я воно буде зареєстроване чи оформлене, як за час шлюбу, так і у випаду його розірвання;

п. 2.3. Подружжя домовилися, зв взаємною згодою, що на майно, придбане чоловіком або дружиною після підписання цього договору, не поширюється положення ст. 60 Сімейного кодексу, та домовилися, що особистою приватною власністю кожного із подружжя є: а) майно (в тому числі грошові кошти), набуте чоловіком або дружиною до шлюбу; б) майно (в тому числі грошові кошти), набуте чоловіком або дружиною за час шлюбу після підписання цього договору; в) дохід, що приноситимуть речі, котрі віднесено цим договором до особистої приватної власності; г) майно (в тому числі грошові кошти), набуте чоловіком або дружиною за час шлюбу, але на підставі договору дарування або у порядку спадкування;

п. 3.3. Майно, що належить одному із подружжя на праві особистої приватної власності, відповідно до умов цього договору, не може бути визнано спільною сумісною власністю подружжя. Відчуження в будь-який спосіб, передача в заставу (іпотеку), передача в оренду (позичку), інші дії з управління та розповсюдження майном і особистими майновими правами, які є особистою приватною власністю, власник майна здійснює самостійно. Згода другого з подружжя на вчинення вищезазначених правочинів не потрібна, крім випадків, передбачених ст. 59 Сімейного кодексу України.

Як стверджує позивач, на час укладення Шлюбного договору він не усвідомлював, що його умови грубо порушують його права та інтереси, ставлять його у вкрай невигідне положення та суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема положенням Сімейного кодексу України.

Відповідно до умов Шлюбного договору в особисту власність відповідача передано земельну ділянку та два садових будинки з надвірними побудовами, які підлягають обов`язковій державній реєстрації, що суперечить вимогам чинного законодавства, а саме ст. 93 Сімейного кодексу України, що є підставою, на думку позивача, для визнання абзацу 1 п. 2.2 та п. 2.3., 3.3. Шлюбного договору недійсним.

За вказаних обставин, враховуючи зміст заявлених позовних вимог щодо визнання недійсними окремих умов Шлюбного договору та наявних між сторонами правовідносин, існує вірогідність того, що земельна ділянка та два садових будинки з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , які буди придбані відповідачем під час шлюбу за договором-купівлі продажу, можуть бути відчужені на користь третіх осіб, і вказані діїможуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що зумовлює вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти правочини щодо його передачі в оренду (користування), яке на праві власності належить ОСОБА_3 , а саме:

-земельну ділянку, площею 0,119 га, за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с/рада Лебедівська «Лебедівка» садівницьке товариство, кадастровий номер: :33:021:0318 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18, номер запису про право власності 4014314), на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу, Київської області Голуб Людмилою Андріївною, зареєстровано в реєстрі за № 3079;

-два садових будинки з надвірними побудовами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 345,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18, номер запису про право власності 4014908), на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу, Київської області Голуб Людмилою Андріївною, зареєстровано в реєстрі за № 3074.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суддя приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним шлюбного договору - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборонити вчиняти правочини щодо його передачі в оренду (користування), яке на прав власності належить ОСОБА_3 , а саме:

-земельну ділянку, площею 0,119 га, за адресою: Київська обл . , Вишгородський район, с/рада Лебедівська «Лебедівка» садівницьке товариство, кадастровий номер: :33:021:0318 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18, номер запису про право власності 4014314), на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу, Київської області Голуб Людмилою Андріївною, зареєстровано в реєстрі за № 3079;

-два садових будинки з надвірними побудовами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 345,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18, номер запису про право власності 4014908), на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу, Київської області Голуб Людмилою Андріївною, зареєстровано в реєстрі за № 3074.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .

Боржник: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя: