Справа № 199/9928/19
УХВАЛА

іменем України

04.05.2020 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання Перетятько А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа.

Від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження будь-яким особам квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що 19.12.2019 року суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт спірну квартиру АДРЕСА_2 .

22.04.2020 року Дніпровським апеляційним судом винесено постанову, якою скасовано ухвалу про забезпечення позову про арешт вищевказаної квартири.

В той же день, 22.04.2020 р., розуміючи, що відповідач має реальну можливість відчужити вказане нерухоме майно сторонній особі, що в подальшому зможе утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалено на користь позивача, так як перед попередньою заявою про забезпечення позову, передувало викладення в інтернет- мережі об`яв про продаж вказаного нерухомого майна, позивач знову вирішила переглянути мережу інтернет з метою можливого виявлення об`яв про продаж спірної квартири, та в ході перегляду позивач виявила на сайті ОЛХ об`яву про продаж спірної квартири АДРЕСА_2 .

Таким чином, на переконання позивача, враховуючи, що відповідач намагається відчужити спірне майно до вирішення справи по суті, що в подальшому утруднить виконання рішення суду, якщо воно буде вирішено на користь позивача, виникла необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення заборони на відчуження вказаного спірного майна.

Розглянув заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

За ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

В даному конкретному випадку щодо наданої позивачем роздруківки із сайту ОЛХ про продаж на ОСОБА_3 квартири, то цей доказ не є належним, оскільки ним не доводиться продаж саме спірної квартири.

Заявник, розпорядившись своїми правами на власний розсуд, не надала суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують вимоги, та інших обставини, які мають значення для справи.

Збирання доказів не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, суд за поданою заявою на даний час позбавлений можливості погодитися із слушністю доводів позивача щодо того, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з чим підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана 04 травня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Апеляційна скарга може бути подана до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В.Спаї