ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 вересня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/4121/18

Головуючий у першій інстанції Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/679/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

3головуючого судді Губар В.С.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.

із секретарем судового засідання Шапко В.М., Бивалькевич Т.В.

Позивач ОСОБА_1

Відповідач Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз»

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» про визнання наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності незаконними та скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

місце ухвалення судового рішення м. Прилуки Чернігівської області

дата складання повного тексту судового рішення 30 травня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Чернігівгаз» та просив:

визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «Чернігівгаз» № 102-П/ТМ ВІД 13.09.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 », а саме п. 1 в частині оголошенна догани ОСОБА_1 та п. 2 в частині не нарахування премії ОСОБА_1 за третій квартал (липень, серпень, вересень) 2018 року та стягнути з ПАТ «Чернігівгаз» на його користь недоплачену премію за третій квартал (липень, серпень, вересень) 2018 року;

визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «Чернігівгаз» № 120-п/тр від 03.10.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », а саме п. 1 про застосування до ОСОБА_1 , старшого майстра відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення;

визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «Чернігівгаз» « 1118-п/тр від 29.10.2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 », а саме п. 1 про звільнення ОСОБА_1 , старшого майстра відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології, із займановї посади з 30 жовтня 2018 року у зв`язку і систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України;

поновити його, ОСОБА_1 , на посаді старшого майстра відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології з 30 жовтня 2018 року та допустити рішення до негайного виконання;

стягнути з ПАТ «Чернігівгаз» середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 30 жовтня 2018 року по дату поновлення на роботі, в частині стягнення середнього заробітку за місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 03 березня 2017 року він працював на посаді старшого майстра відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології ПАТ «Чернігівгаз».

Вважає, що наказ від 13 вересня 2018 року № 102-п/тм в частині оголошення йому догани і в частині позбавлення його премії за липень-вересень 2018 року є незаконним, так як він не вчиняв умисних протиправних дій, які б суперечили його трудовим обов`язкам. Наказ від 03 жовтня 2018 № 120-п/тр, який йому оголошено 04 жовтня 2018 року, є незаконним, оскільки 04 жовтня 2018 року він був тимчасово непрацездатним і після оголошення догани він ніяких порушень не вчиняв.

Як зазначає прозивач, у наказі від 29 жовтня 2018 року № 1118-п/тр про звільнення з роботи вказано, що його видано на підставі наказу від 03 жовтня 2018 року № 120-п/тр, який не може бути підставою для його звільнення. Доказів того, що після оголошення догани він порушував трудову дисципліну, немає. Тому вважає, що відсутні підстави для його звільнення на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Наголошує, що звільнення з роботи відбулися з порушенням вимог статей 147-149 КЗпП України.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої та винести постанову, якою задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що для звільнення на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність факту повторного (вдруге чи більше разів) здійснення працівником невиконання чи неналежного виконання трудових обов`язків після того, як до нього були засновані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

Відповідачем не надно доказів порушення ним трудової дисципліни після 13 вересня 2018 року, а тому вважає, що відсутні підстави для припинення трудових правовідносин на підставі п. 3 ст. 40 иКЗпП України .

Зазначає, що відповідачем порушені вимоги ст.ст. 43, 47 КЗпП України в частині права розірвання трудового договору не пізніше ніж через місяцьз дня одержання згоди профспілкової організації та в частині видачі копії наказу про звільнення.

Стверджує, що відповідачем порушені строки притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника, оскільки встановивши факт порушення трудової дисциалінаи працівником 17 серпня 2018 року, перший наказ про звільнення був виданий лише 03 жовтня 2018 року, а другий 30 жовтня 2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Чернігвгаз» - адвокат Чернінська Л.М. просить залишити бз задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року без змін, посилаючись на те, що звільнення ОСОБА_1 проведено відповідно до вимог чинного трудового законодавства.

Постановою Ченігівського апеляційного суду від 25 жовтня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року без змін.

Постановою Верховного Суду від 12 березня 2020 року постанова Чернігівського апеляційного суду від 25 жовтня 2019 року скасована, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За висновками суду касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду пешої інстанції, апеляційний суд не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги щодо відсутності повторного дисциплінарного проступку, невиконання обов`язків після оголошення позивачу 13 вересня 2018 року догани. Апеляційним судом не наведено обставин порушення позивачем трудової дисципліни або невиконання трудових обов`язків, які б мали місце після 13 вересня 2018 року та не надав належної оцінки висновку службового розслідування № 13 від 17 вересня 2018 року. Тому суд касаційної інстанції вважає, що висновки апеляційного суду про правомірність звільнення позивача на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України ґрунтуються на неповному зясуванні обставин справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Перевіряючи оскаржуване рішення суду першої інстанції, апеляційним судом встановлено таке.

Наказом ПАТ «Чернігівгаз» № 170-п/тр від 03 березня 2017 року ОСОБА_1 прийнято з 06 березня 2017 року на посаду старшого майстра відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології (а.с. 4, 14 Т. 1).

Відповідно до посадової інструкції старшого майстра відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології, що затверджена головою правління ПАТ «Чернігівгаз» 01 серпня 2016 року, до посадових завдань та обов`язків ОСОБА_1 , як старшого майстра відділу обслуговування вузлів обліку газу, серед іншого, входило: організовувати роботу дільниці відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології по повірці побутових лічильників газу у населення на періодичну, позачергову повірку та експертизу (пункт 2.1); організовувати і проводити контроль за виконанням вимог ПБСГУ та інструкцій при виконанні робіт по зняттю та встановленню побутових лічильників газу у населення на періодичну, позачергову повірку та експертизу (пункт 2.2); здійснювати контроль за дотриманням графіків виконання повірки побутових лічильників газу, якістю і технологією виконання робіт (пункт 2.3); забезпечувати ведення виробничих процесів і робіт відповідно з технологією виконання робіт, вимогам правил і норм безпеки; забезпечувати ведення передбаченої технічної документації (пункт 2.11) (а.с. 56-62 Т.2).

У правилах внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Чернігівгаз» (додаток 3 до колективного договору ПАТ «Чернігівгаз» на 2014-2019 роки) визначено, що працівник, а отже й позивач, зобов`язаний: виконувати обов`язки, покладені на нього трудовим договором, цими правилами та іншими законодавчими актами (пункт 4.1.1); несе відповідальність, за порушення трудової, технологічної та виробничої дисципліни, у тому числі за систематичне невиконання або неналежне виконання з власної вини покладених на нього трудових обов`язків, визначених трудовим договором, колективним договором та цими правилами, недотримання технології виробництва, що зумовлює низку якість продукції, з виконуваних послуг (пункт 6.1 правил) (а.с. 65-73 Т. 1).

З матеріалів справи убачається, що висновком службового розслідування, проведеного за фактом порушень, допущених окремими працівниками ПАТ «Чернігівгаз» (Прилуцьке відділення та лабораторія з повірки лічильників м. Ніжин) під час зняття на повірку побутового лічильника та проведення його повірки № 12 від 07 вересня 2017 року, який затверджено директором з безпеки ПАТ «Чернігівгаз» (а.с. 105-113 Т. 1), встановлено, що 18 квітня 2018 року у м. Прилуки по вул. Незалежності 68-А/1 старший майстер відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології ОСОБА_1 зняв на планову повірку належний гр. ОСОБА_3 лічильник газу РЛ «Арсенал» G-6, 2001 року виготовлення, заводський номер НОМЕР_1 , з показниками 50 198 м3, про що складено акти про демонтаж цього лічильника та про його розпломбування, які підписані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

вказаний лічильник працівниками відділу обслуговування вузлів обліку газу 19 квітня 2018 року під № 25 внесено до реєстру лічильників природного газу, які направлялись з Прилуцького відділення на періодичну повірку до Ніжинської лабораторії з повірки засобів вимірювальної техніки, однак згодом цей лічильник з вказаного реєстру викреслено. 25 квітня 2018 року його під № 27 знов було внесено до реєстру лічильників природного газу, які направлялись з Прилуцького відділення на періодичну повірку до Ніжинської лабораторії з повірки засобів вимірювальної техніки. 25 квітня 2018 року майстром цієї лабораторії цей лічильник було прийнято на повірку;

за результатами проведеної 27 квітня 2018 року працівниками СЦ м. Ніжина повірки цей лічильник визнано непридатним до подальшого використання;

в обох згаданих реєстрах зафіксовано показники лічильника такі ж, як і у складених позивачем актах про його демонтаж і розпломбування 50 198 м3. Такі ж самі показники лічильника на підставі згаданого акту про його демонтаж та довідки про його непридатність до подальшої експлуатації № 1105/2 від 27 квітня 2018 року оператором з введення даних ОСОБА_4 внесено до бази даних 18 квітня 2018 року і 05 травня 2018 року відповідно. Довідки про непридатність засобів вимірювальної техніки до подальшої експлуатації після їх відпрацювання ОСОБА_4 передаються на зберігання до відділу обслуговування вузлів обліку газу (де позивач працює майстром);

виходячи з показника лічильника 50 198 м3 ОСОБА_3 було нараховано заборгованість з абонплати у сумі 4 976, 20 грн. Оспорюючи наявність заборгованості ОСОБА_3 посилалася на те, що у вищезгаданих актах вона лише розписалася і що при цьому фактичні показники лічильника з зафіксованими ОСОБА_1 показниками вона не звіряла;

для розгляду звернення останньої ОСОБА_4 стала шукати довідку про непридатність до подальшої експлуатації демонтованого у ОСОБА_3 лічильника газу, у якій зафіксовані останні показники цього лічильника 50 198 м3. Натомість вона знайшла іншу довідку, у якій зафіксовано показники демонтованого у ОСОБА_3 лічильника газу 48 000 м3. При цьому ОСОБА_1 пояснив ОСОБА_4 , що цю довідку він повторно взяв у Ніжинській лабораторії з повірки лічильників;

05 липня 2018 року ОСОБА_1 у письмовій формі начальникові Прилуцького відділення ПАТ «Чернігівгаз» пояснив, що при складанні акту про демонтаж лічильника газу в помешканні ОСОБА_3 він помилково зазначив показники демонтованого лічильника 50 198 м3 замість 48 764 м3 та у зв`язку з цим просив внести відповідне коригування у програмне забезпечення. У ході розслідування позивач не пред`явив працівникам внутрішньоекономічної безпеки товариства ні лічильник, про який йдеться, пояснивши, що він не знає, де він, ні копії листа-повідомлення ОСОБА_3 про результати повірки лічильника;

майстер лабораторії з повірки лічильників м. Ніжин ОСОБА_2 письмово пояснив, що при прийнятті демонтованого у помешканні ОСОБА_3 лічильника газу на повірку він не звернув увагу на те, що у реєстрі наданих на повірку лічильників значилися показники цього лічильника 50 198 м3, а фактично ці показники становили 48 7675 м3;

згідно з записами у відомості проведення повірки побутових лічильників газу в лабораторії м. Ніжина, повірку демонтованого у ОСОБА_3 лічильника здійснено 27 квітня 2018 року з показниками до повірки 48 765 м3;

при перевірці організації роботи очолюваного ОСОБА_1 відділу встановлено, що демонтовані у абонентів лічильники зберігаються у хаотичному стані, їх облік та рух після повірки не здійснюється, направлення та отримання споживачами повідомлень про висновки повірок не обліковуюся.

Судом встановлено, що з висновком службового розслідування та з правами при проведенні службового розслідування, передбаченими положенням про порядок проведення службового розслідування в ПАТ «Чернігівгаз», ОСОБА_1 ознайомлений, що підтверджується відповідними розписками (а.с. 114-115 Т. 1)

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у письмових поясненнях від 02.08.2018 року визнав свою вину у помилковому (по неуважності) внесенні до актів демонтажу та розпломбування демонтованого у помешканні ОСОБА_3 лічильника невірних показників (а.с. 116-117 Т.1)

У службовій записці директора з економічної безпеки ПАТ «Чернігівгаз» від 12 вересня 2018 року зазначено, що у ході проведення службового розслідування відносно старшого майстра відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології ОСОБА_1 встановлено факти спроби викривлення ним даних щодо споживання природного газу абонентом ОСОБА_3 , у зв`язку з чим запропоновано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оголосивши йому догану (а.с. 104 Т. 1).

Наказом ПАТ «Чернігівгаз» № 102-п/тм від 13 вересня 2018 року ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання та порушення ним пунктів 2.1, 2.3 і 2.11 посадової інструкції старшого майстра відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології й підпунків 4.1.1, 4.1.6 пункту 4 правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Чернігівгаз» (пункт 1 наказу) і позбавлено премії за ІІІ квартал поточного року (пункт 2 наказу). З ним позивача ознайомлено 13 вересня 2018 року (а.с. 101-102 Т. 1).

У актах про демонтаж і розпломбування засобу вимірювальної техніки від 10 вересня 2018 року, складених слюсарем ОСОБА_5 , зазначено, що у цей день він у помешканні абонента ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , демонтував і розпломбував лічильник газу «Октава-6», заводський № 119416, з показниками 05225 м3 (а.с. 132 Т. 1)..

Згідно з копією пояснення слюсаря третього розряду ПАТ «Чернігівгаз» ОСОБА_5 від 10 вересня 2018 року він у цей день за вказівкою майстра ОСОБА_1 прибув за адресою: АДРЕСА_1 , для зняття на повірку газового лічильника. За вказаною адресою лічильник газу «Октава-6», заводський № 119416, з показниками 05225 м3 вже був демонтований і знаходився на підлозі в неопломбованому стані, але, виконуючи особисту вказівку майстра ОСОБА_1 , він склав акт про демонтаж та розпломбування цього лічильника (а.с. 136 Т. 1).

З акту, складеного фахівцями фінансово-економічної безпеки, начальником відділу економічної безпеки і начальником Прилуцького відділення ПАТ «Чернігівгаз» 17 вересня 2018 року, ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень за фактом порушень, виявлених при знятті лічильника у абонента ОСОБА_6 та направленні його на експертизу (а.с. 96 Т. 1).

Висновком службового розслідування, проведеного за фактом порушень, допущених окремими працівниками ПАТ «Чернігівгаз» (Прилуцьке відділення) під час припинення газопостачання, зняття лічильника на повірку (експертизу), приймання об`єкта в експлуатацію після реконструкції тощо № 13 від 17 вересня 2018 року, встановлено, що старший майстер відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології ОСОБА_1 надав вказівку своєму підлеглому слюсарю ОСОБА_7 документально оформити незаконно знятий лічильник газу як офіційно ним демонтований та розпломбований зі складанням відповідних документів. З вказаним висновком та з правами при проведенні службового розслідування, передбаченими положенням про порядок проведення службового розслідування в ПАТ «Чернігівгаз», ОСОБА_1 був ознайомлений 17 вересня 2018 року (а.с. 76-90 Т. 1).

Із зазначеним висновком службового розслідування ОСОБА_1 ознайомлений 17 вересня 2018 року (а.с. 92 Т. 1).

24 вересня 2018 року голова правління ПАТ «Чернігівгаз» звернулася з поданням до профспілкового комітету товариства та просила надати згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором (а.с. 98 Т. 1).

Профспілковий комітет ПАТ «Чернігівгаз» 26 вересня 2018 року надав роботодавцеві згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, хоча ОСОБА_1 не є членом профспілки (а.с. 99-100 Т. 1).

За наказом голови правління ПАТ «Чернігівгаз» № 120-п/тр від 03 жовтня 2018 року, до якого внесено виправлення наказом від 04 жовтня 2018 року № 121/1-п/тм, за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків та обов`язків, що визначені правилами внутрішнього трудового розпорядку, враховуючи раніше застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани, вирішено застосувати до ОСОБА_1 , старшого майстра відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення (а.с. 74, 95 Т. 1).

Із вказаними наказами ОСОБА_1 ознайомлено 04 жовтня 2018 року (а.с. 75 Т. 1).

Згідно з наявних у матеріалах спави копії листків непрацездатності серії АДЗ № 834607 від 04 жовтня 2018 року, № 836689 від 11 жовтня 2018 року та № 815673 від 22 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні в КЛПЗ «Прилуцька ЦМЛ» з 04 жовтня 2018 року по 09 жовтня 2018 року, з 11 жовтня 2018 року по 14 жовтня 2018 року та з 22 жовтня 2018 року по 27 жовтня 2018 року відповідно (а.с. 119-121 Т. 1).

29 жовтня 2018 року за наказом ПАТ «Чернігівгаз» № 1118-п/тр ОСОБА_1 старшого майстра відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології звільнено з займаної посади 30 жовтня 2018 року за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків та обов`язків, покладених на нього трудовим договором (а.с. 93 Т. 1).

З наказом про звільнення ОСОБА_1 ознайомлений 30 жовтня 2018 року (а.с. 94 Т. 1).

Зазначені обставини учасниками справи не заперечувались та не спростовані.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, шо відсутні докази про поршення ним трудової дисципліни після оголошення догани, а тому відсутні підстави для його звільнення на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Крім того, звільнення з роботи відбулися з порушенням вимог статей 147-149 КЗпП України.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи підтверджено порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, посадової інструкції, у зв`язку із чим роботодавцем застосовувалося до позивача дисциплінарне стягнення. За висновком суду, ПАТ «Чернігівгаз» дотримано правила і порядок застосування до працівника дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством, а оскаржувані позивачем накази прийняті ПАТ «Чернігівгаз» з додержанням передбачених законом підстав та порядку, є правомірними, а тому відсутні підстави для їх скасування, поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Виходячи із засад ратифікованої Україною 04.02.1994 р. Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 р., положень Конституції України та чинного трудового законодавства, обов`язок доведення правомірності притягнення працівника до відповідальності та звільнення покладається на роботодавця.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Виходячи з вимог частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Згідно пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зокрема систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (частина перша статті 43 КЗпП України).

За передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Звільнення працівника за пунктом 3 статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення.

У справах про поновлення на роботі особи, звільненої за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Згідно роз`яснень, які містяться у в пунктах 22 і 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Перелік трудових обов`язків, недотримання чи не виконання яких може бути підставою для застосування стягнень, визначається посадовою інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку, або приписами Статуту у разі, якщо діяльність установи підприємства регулюється саме цим локальним нормативним актом.

Перевіряючи аргументи скаргни, апеляційним судом встановлено, що ПАТ «Чернігівгаз» не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів систематичного порушення трудової дисципліни або повторного дисциплінарного проступку ОСОБА_1 після оголошення йому догани на підставі наказу від 13 вересня 2018 року.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що наказ ПАТ «Чернігівгаз» від 29.10.2018 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 » винесений на підставі наказу ПАТ «Чернігівгаз» від 03.10.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді звільнення» та не є свідченням про систематичне невиконання трудовимх орбовязків та порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 .

Наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення не може братись до уваги в обґрунтування систематичного невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, оскільки, приймаючи рішення про накладення на позивача такого стягнення, відповідач не з`ясував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, не врахував попередню роботу працівника та щире розкаяння.

Враховуючи викладене, апеляційний суд знаходить, що у відповідача були відсутні правові підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України, враховуючи, що підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України є систематичне невиконання працівником трудових обов`язків. Проте до позивача застосовано лише одне дисциплінарне стягнення догана за вчинення одного дисциплінарного проступку, який не має систематичного характеру, в той час як відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що звільнення ОСОБА_1 відповідає чинному трудовому законодавству та не доведено систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього посадовою інструкцією, трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Тому апеляційний суд знаходить, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення його на роботі є необгрунтованим та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

В ч. 2 ст. 235 КЗпП України закріплено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06 листопада 1992 року, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до п. 8 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

З урахуванням норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Оскільки позивача було звільнено з порушенням норм КЗпП України, тому апеляційний суд приходить висновку про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, застосувавши Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, оскільки законом не передбачено будь-яких підстав для його зменшення.

Середня заробітна плата ОСОБА_1 апеляційним судом обчислюється виходячи з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме: у серпні-вересні 2018 року, що підтверджується довідкою ПАТ «Чернігівгаз» від 14 травня 2020 року, відповідно до якої середньоденна заробітна плата за вказаний період становить 309,48 грн. (а.с. 91 Т. 2).

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30.10.2018 року (день звільнення позивача) по 21 вересня 2020 року (по день постановлення рішення, включно) становить: 309,48 грн. х 477 робочих днів (з жовтня 2018 року по вересень 2020 року) = 147621 грн. 96 коп.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з ПАТ «Чернігівгаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 147621 грн. 96 коп.

З урахуванням наведеного рішення суду першої інстанції в частині не задоволених вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції рішення про задоволення вимог в цій частині.

Разом з тим, є необґрунтованими вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконним наказу ПАТ «Чернігівгаз» № 102-П/ТМ ВІД 13.09.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 », щодо не нарахування йому премії за третій квартал (липень, серпень, вересень) 2018 року та стягнення з ПАТ «Чернігівгаз» на його користь недоплаченої премії за третій квартал (липень, серпень, вересень) 2018 року і в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи про поновлення його на роботі у всіх судових інстанціях.

В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави за правилами Закону України «Про судовий збір» пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в частині поновлення ОСОБА_8 на роботі, а позивач звільнений від сплати судового збору за такими позовними вимогами, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1057 грн. 20 коп., а за задоволені позовні вимоги в частині визнання незаконними наказів про його звільнення та притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 3524 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2019 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» про визнання незаконним та скасування п. 1 наказу № 120-п/тр від 03.10.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », п. 1 наказу № 1118-п/тр від 29.10.2018 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 » та поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним п. 1 наказу Публічного акціонерного товариства газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» № 120-п/тр від 03.10.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » щодо застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Визнати незаконним п. 1 наказу Публічного акціонерного товариства газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» № 1118-п/тр від 29.10.2018 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого майстра відділу обслуговування вузлів обліку газу управління метрології Публічного акціонерного товариства газопостачання та газифікації «Чернігівгаз».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» (вул. Любецька, м. Чернігів, ЄРДПОУ 03358104) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 147621 грн. 96 коп. (без урахування обов`язкових податків та платежів),

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» на користь ОСОБА_1 у відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій 3524 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» у дохід держави судовий збір у сумі 1057 грн. 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: