Справа № 476/884/19
Провадження № 2/476/38/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2020 року с.м.т. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого-судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Минаєвої Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

26.09.2019 року АТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.04.2011 року відповідач звернувся до АТ КБ "Приват Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 01.04.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, встановлених договором та у межах кредитного ліміту, однак, ОСОБА_1 порушив кредитні зобов`язання, в зв`язку з чим станом на 05.09.2019 року виникла заборгованість у розмірі 12541,41 грн., яка складається з: 2288,75 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 2773,92 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками, 5155,34 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1250 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 573,40 грн. - штрафу (процентна складова).

Посилаючись на вищевикладене, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12541,41 грн. та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Ухвалою від 07.10.2019 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також у відповідності до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 19.12.2019 року судом здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи - в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про стягнення заборгованості визнав лише у частині стягнення тіла кредиту, у задоволені іншої частини позовних вимог просив відмовити.

Представник відповідача до суду направив відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Вважає, що із наданої позивачем копії анкети-заяви не вбачається який саме вид банківської платіжної картки отримав відповідач та розмір встановленого кредитного ліміту. Наявні в матеріалах справи Умови та Правила банківських послуг і Тарифи Банку не містять підпису відповідача, а тому встановити, що саме вищевказані Умови і Тарифи є складовою частиною укладеного між сторонами договору неможливо. А відтак, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили всі істотні умови договору, що викликає сумніви в укладені між сторонами кредитного договору.

Крім того, на його думку, розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не може бути належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру. У наданому позивачем розрахунку заборгованості відсутні дані про те, за якою карткою такий розрахунок здійснено.

До того ж, вважає неправомірним застосування за одне й те саме порушення двох видів відповідальності у вигляді штрафу та пені.

Також вважає за можливе застосувати наслідки спливу строку позовної давності до заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

У тому випадку, якщо суд прийде до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, просив зменшити розмір боргу, оскільки відповідач відносить себе до малозабезпеченої категорії населення, отримує невелику пенсію по інвалідності на межі прожиткового мінімуму.

Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході розгляду справи по суті, 01.04.2011 року відповідач звернувся до АТ КБ "Приват Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 01.04.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 14-15, 162-163).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення, згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту та зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 22-42).

Також позивачем до суду надано довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" по договору SAMDN7586, підписану відповідачем 01.04.2011 року, згідно якої базова відсоткова ставка становить 2,5% в місяць, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості (пеня=пеня1+пеня2, де пеня1=(базова відсоткова ставка по договору)/30- нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня2=1% від заборгованості, але менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення по кредиту чи відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше), штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій (а. с. 161).

Згідно з наданим банком розрахунком, у відповідача ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору станом на 05.09.2019 року виникла заборгованість у розмірі 12541,41 грн., яка складається з: 2288,75 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 2773,92 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками, 5155,34 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1250 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 573,40 грн. - штрафу (процентна складова) (а. с. 8-13).

Судом також встановлено, що останній раз ОСОБА_1 вносив кошти на погашення заборгованості за вказаним договором в сумі 186 грн. в 24.07.2018 року (а. с. 8-13).

Згідно положень ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приват Банк» не повернуті, а також, беручи до уваги вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за користь позивача фактично отриману суму заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту у розмірі 5062,67 грн.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафів суд виходить з наступного.

Так, за змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Зі змісту анкети-заяви позичальника від 01.04.2011 року слідує, що в ній відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та штрафів.

Між тим, вказані види відповідальності передбачені підписаною відповідачем довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" по договору SAMDN7586 (а. с. 161).

Разом з тим, згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідальність боржників, яка запроваджена двома різними умовами договору, але водночас надає підстави для її застосування за одне й те саме правопорушення, полягає у сплаті неустойки (окремо й штрафу, й пені) у випадку прострочення зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та штрафних санкцій у строки, визначені цим договором.

В жодному нормативно-правовому акті та акті судової практики не закріплено висновку про те, який же вид неустойки (штраф чи пеня) підлягає стягненню, у разі посилання суду на ст. 61 Конституції України, та який критерій має бути застосовано для його вибору.

Водночас, суд приходить до висновку, що тлумачення ст. 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України). Тому в кожному випадку окремо необхідно визначати, стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, в тому числі, з урахуванням їх розміру.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вбачає за можливе застосувати до відповідача такий вид прострочення виконання зобов`язання як штраф та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь Банку штрафи у розмірі 1073,40 грн.

Суд не вбачає за можливе застосувати заявлені представником відповідача наслідки спливу строку позовної давності, передбачені ст. 267 ЦПК України, до вимог позивача, оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що останній платіж на виконання умов даного зобов`язання відповідачем було здійснено 24.07.2018 року, що свідчить про пред`явлення вищевказаних позовних вимог у межах трирічного строку позовної давності.

Оскільки, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то вбачає за необхідне, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача 939,88 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 264 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" (рах. № НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ 14360570, МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 01.04.2011 року в сумі 6136 (шести тисяч ста тридцяти шести) грн. 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" (рах. № НОМЕР_2 , , МФО № 305299) 939 (дев`ятсот тридцять дев`ять) грн. 88 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 25.05.2020 року.

Суддя Н.В. Чернякова