ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Херсон

Справа №766/24945/19

Провадження №22-ц/819/662/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

суддів: Приходько Л.А.,

Радченка С.В.,

секретар судового засідання: Шибінська А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 грудня 2019 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Майдан С.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги та про відступлення прав за договором іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги та про відступлення прав за договором іпотеки.

Позов мотивований тим, що 18 лютого 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0004/08/79 CL, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії в сумі, що дорівнює 69300,00 доларів США, зі строком повернення коштів 16 лютого 2018 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 18 лютого 2008 року між сторонами укладений договір іпотеки, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Додатковими угодами від 21 квітня 2008 року та 17 вересня 2012 року між сторонами досягнута домовленість про збільшення кредитування ОСОБА_1 до 130 300,00 доларів США; подовження строку кредитного договору до 17 лютого 2023 року та встановлення для позичальника плати за користування коштами на рівні 14% річних.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 18 березня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» достроково стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 129846,80 доларів США та 159342,35грн., яка утворилася станом на 09 березня 2015 року.

26 березня 2019 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №0002/19/5 грошових зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 лютого 2008 року та договір про відступлення прав за договором іпотеки.

Позивач вважає, що договори про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 26 березня 2019 року слід визнати недійсними, оскільки їх укладення суперечить п.1 п.п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», за яким не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави та/або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими кредитними установами резидентам України в іноземній валюті.

На підставі викладеного та, посилаючись на положення ст.215, 216, 236 ЦК України та ст.5 Закону України «Про іпотеку», ОСОБА_1 просила визнати договори про відступлення прав вимоги від 26 березня 2019 року недійсними.

16 грудня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якійпросила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка передана нею в іпотеку;

заборонити суб`єктам реєстраційних дій, в тому числі, але не виключно: державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів та суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з нерухомим майном, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав та обтяжень, їх припиненням, відміною, скасуванням, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що відповідач може здійснити реєстрацію права власності на предмет іпотеки на своє ім`я за ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» або відчужити належну їй квартиру на користь іншої особи, що значно утруднить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду по справі, у разі задоволення позовних вимог про визнання договорів про уступку прав вимог за кредитним договором та договором іпотеки недійсними.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 грудня 2019 року заява про забезпечення позову задоволена частково, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В решті заяву залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», посилаючись на неправильне застосуванням судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду від 19 грудня 2019 року скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування скарги апелянт вказав, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 18 березня 2016 року з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» стягнута заборгованість за кредитним договором від 18 лютого 2008 року у розмірі 129846,80доларів США та 159342,35грн. Рішення набрало законної сили, проте до сьогоднішнього дня боржником добровільно не виконано та перебуває на примусовому виконанні у органах ВДВС.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 вересня 2019 року замінено стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «Банк Форум» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» у справі №668/1629/14ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 18 лютого 2008 року.

Апелянт стверджує, що вжитті судом заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 фактично зупинили виконання судового рішення від 18 березня 2016 року та негативно вплинули на права стягувача у кредитних зобов`язаннях.

Суд при винесенні оскаржуваної ухвали не навів правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову та не врахував, що предметом пред`явленого ОСОБА_1 позову є договори про відступлення права вимоги, які позивач просила визнати недійсними (тобто вимога немайнового характеру), а не квартира, на яку накладений арешт.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони повторно не з`явилися. ОСОБА_1 причини неявки до суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, про що свідчать звіти від 24 березня та 01 квітня 2020 року про доставку їй судових повісток за допомогою засобів мобільного зв`язку, на номер вказаний позивачем в позовній заяві та заяві про забезпечення позову у відповідності до вимог ст.175 ч.3 п.2 ЦПК України.

Розгляд справи проводиться згідно ст.372 ч.2 ЦПК України, за якої неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши виділені матеріали справи та, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову, у тому числі шляхом накладення арешту на майно.

Частиною третьою цієї статті визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За положеннями ст.150 ЦПК України та у відповідності до змісту пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила визнати недійсними договори про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 26 березня 2019 року, укладеними між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». Направлені на адресу суду апеляційної інстанції виділені матеріали справи не містять копій цих договорів. Згідно наведеного у позовній заяві додатку поданих до суду першої інстанції документів, оскаржені позивачем у судовому порядку договори суду не надавалися.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції вказав, що таке забезпечення знаходиться в прямому зв`язку із предметом позову та невжиття відповідних заходів з урахуванням обґрунтованості і адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, призведе до порушення інтересів позивача, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Проте погодитися із висновком суду не можна, оскільки суд не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.

Так, суд не мотивував, яким чином ймовірне рішення суду про задоволення позовних вимог про визнання недійсним оскаржуваних договорів від 26 березня 2019 року впливатиме на права та обов`язки ОСОБА_1 щодо вищезазначеної квартири, переданої останньою в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язань у кредитних правовідносинах, які позичальником протягом тривалого часу не виконуються.

Матеріали справи свідчать, що предметом спору є лише виключно договірно-правові відносини стосовно дійсності договорів від 26 березня 2019 року, а не квартира, на яку судом накладений арешт.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 18 березня 2016 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 стягнута на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором від 18 лютого 2008 року у розмірі 129846,80доларів США та 159342,35грн. Судове рішення боржником не виконано. Кредитний договір №0004/08/79 CL та іпотечний договір від 18 лютого 2008 року є чинними.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 вересня 2019 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Банк Форум» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» у справі №668/1629/14ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 18 лютого 2008 року.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 2 ч.3 п.7 ЦПК України).

Згідно ст. 18 ч.1 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що обраний судом захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру впливає на права та інтереси стягувача за кредитним договором та іпотекодержателя за іпотечним договором, відносно яких діє презумпція правомірності правочинів (ст.204 ЦК України).

Також слід зазначити, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на можливе відчуження саме відповідачем іпотечного майна, проте запропонований позивачем та обраний судом спосіб такого забезпечення у вигляді накладення арешту на квартиру створює об`єктивні перешкоди для вчинення будь-яких дій відносно нерухомого майна, а не встановлення заборони відчуження квартири саме для ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», що узгоджувалося б із заявленими позовними вимогами у цій справі.

З огляду на наведене, колегія суддів прийшла до висновку про скасування ухвали суду від 19 грудня 2019 року та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 150, 156, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 грудня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги та про відступлення прав за договором іпотеки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 29 квітня 2020 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.А. Приходько

С.В. Радченко