Справа № 127/1749/20
Провадження № 2/127/237/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2020 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Сегеді Т.Й.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Сарафанюка О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці в порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, у якому просила стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 5000 грн. до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає із позивачкою. Відповідач добровільно коштів на утримання сина не надає, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тому позивач звернулася з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Враховуючи, що дана справа є малозначною, тому суд розглянув її в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, пославшись на обставини викладені у позовній заяві та просила суд задовольнити позов повністю. На запитання суду пояснила, що вона не працює, а 12-річний син потребує належного харчування, одягу, оплати секцій і самостійно повністю позивач не має можливості здійснювати належне утримання дитини. На її думку достатньою сумою аліментів для належного утримання дитини є 5000 грн. Зазначила, що відповідач ОСОБА_2 не має юридичного обов`язку утримувати дитину своєї теперішньої дружини, оскільки не є батьком цієї дитини. Також відповідач не має юридичного обов`язку утримувати повнолітнього брата, який не працює, оскільки навчається стаціонарно у вищому навчальному закладі та дідуся.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1500 грн. щомісячно. Надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд врахувати те, що він ніде не працює, має на утриманні неповнолітню дитину своєї теперішньої дружини, допомагає своїй матері утримувати повнолітнього брата, який не працює, оскільки навчається стаціонарно у вищому навчальному закладі, а також матеріально допомагає своєму дідусеві, який хворіє (а.с. 23-26).

Представник відповідача - адвокат Сарафанюк О.П. в судовому засіданні підтримав доводи відповідача та пояснив, що ОСОБА_2 не відмовляється від утримання свого сина, але в зв`язку з тим, що відповідач в даний час ніде не працює, не має жодних доходів, тому не має можливості сплачувати аліменти щомісячно в сумі 5000 грн. Крім того, відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі із жінкою, яка має дитину від іншого шлюбу, яких також повинен забезпечувати відповідач. Відповідач по мірі можливості добровільно допомагає синові, спілкується та зустрічається з ним, відвідує навчальні заклади де навчається син, цікавиться його навчанням та розвитком.

Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2005 року. У березні 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зареєстровано розірвання шлюбу між ними, про що зроблено актовий запис №335 19.03.2010 року та підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 3).

Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого записаний відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 18.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 2).

Малолітній син сторін ОСОБА_3 проживає та зареєстрований разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою МКП «УК «Замостя» №482 від 06.02.2020 року (а.с. 15).

На а.с. 17 міститься письмовий розрахунок позивача ОСОБА_1 щодо середньомісячних витрат позивачки на утримання малолітнього сина, в які входить вартість харчування, витрати на одяг, оплата курсів іноземних мов, придбання канцтоварів, оплата спортивної секції, розваги, кишенькові гроші, витрати на табір та відпочинок, ліки, екскурсії, телефон, проїзд, тощо (а.с. 17).

Відповідач ОСОБА_2 з 23.10.2019 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 35).

На а.с. 27-29 містяться Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про отримані доходи за період з 2017 року по 2019 рік, з яких вбачається відсутність доходів у відповідача ОСОБА_2 за вказаний вище період.

Відповідач ОСОБА_2 з 11.03.2020 року перебуває на обліку у Вінницькому міському центрі зайнятості як безробітний, що стверджується довідкою Вінницького міського центру зайнятості №02-17/445 від 13.03.2020 року.

В спростування тверджень позивача ОСОБА_1 про ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання сина, відповідач ОСОБА_2 надав наступні докази:

- довідку КЗ «ДНЗ №16 Вінницької міської ради» №11 від 24.02.2020 року про те, що дитина ОСОБА_3 дійсно відвідував ДНЗ №16 Вінницької міської ради» в період з 2010-2014 р.р. За час перебування дитини в дошкільному закладі, зі слів вихователів групи №5, яку відвідував хлопчик, батько разом з мамою приймав участь у вихованні дитини (а.с. 30);

- довідку КЗ «Навчально-виховний комплекс: загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів гімназія №30 ім. Тараса Шевченка Вінницької міської ради» про те, що ОСОБА_3 навчається у закладі з 01.09.2014 року. Батько учня, ОСОБА_2 приділяє належну увагу вихованню сина: систематично відвідує батьківські збори (у 2019-2020 навчальному році усі батьківські збори відвідав батько), цікавиться у класного керівника поведінкою, успіхами і труднощами сина у навчанні, за потребою зустрічається з учителями-предметниками, бере активну участь у житті класу (а.с. 31);

- накладні від 06.09.2019 року та від 07.09.2019 року про придбання велосипеда на суму 3850 грн., два колеса, покришку до велосипеда на суму 460 грн. (а.с. 32);

- накладну №Кр-00063344 від 29.08.2018 року про придбання канцелярських товарів на суму 1322 грн. (а.с. 33).

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

За змістом ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом №11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування у шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 та ст. 141 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні і утриманні дітей суди мають враховувати передусім інтереси дітей. Сімейним законодавством встановлено принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання та утримання дітей.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2020 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2020 рік". Відповідно прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років на період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року складає 2218 грн. на місяць.

Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При вирішенні даного спору суд враховує вказані вище норми права та встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме вік дитини і стан здоров`я дитини, на утримання якої стягуються аліменти, зокрема, що станом на день розгляду справи дитині ОСОБА_3 виповнилося дванадцять років, самостійного заробітку чи доходу він не має, а також суд враховує задовільний стан здоров`я обох батьків дитини, що вони інших утриманців не мають, обов`язок та відповідальність батьків малолітнього ОСОБА_3 за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а отже, й обов`язок батька дитини, який з ним не проживає дбати про здоров`я і матеріальний добробут дитини, виходячи тільки з найкращих інтересів дитини.

Позивач не довела суду належними доказами фінансову можливість відповідача сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини в сумі 5000 грн.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з урахуванням того, що відповідач не працює, відсутність у нього доходів тривалий час, згоду відповідача сплачувати аліменти на утримання сина щомісячно в сумі 1500 грн., суд вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно по 1600 грн. до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково.

Суд вважає, що батько (як і матір) зобов`язаний вживати необхідних заходів з метою відшукування законних джерел доходів для виконання свого батьківського обов`язку по утриманню дитини, забезпечення, по-можливості, гідних, а не мінімальних умов проживання й розвитку дитини, враховуючи те, що відповідач є молодою, працездатною особою, тому суд вважає, що аліменти в розмірі 1600 грн. щомісячно повною мірою першочергово будуть відповідати інтересам дитини, яка з ним не проживає.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду 23.01.2020 року із даним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, тому стягнення аліментів слід починати з 23.01.2020 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот грн.), що підлягають індексації, від усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 23.01.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні решти суми позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складено 08.05.2020 року.

Суддя: