Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1296/20

Номер провадження: 2/511/450/20

24 вересня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі Ніколас С.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа ОСОБА_2 про тлумачення заповіту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить витлумачити зміст заповіту на його користь заповідача ОСОБА_3 , посвідченого 16.11.2005 року секретарем виконкому Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Палій І.А., зареєстрованого в реєстрі за №16 зазначивши про те що ОСОБА_3 , його мати заповіла йому земельну ділянку, площею 13,7821 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею серії ЯМ №165436, зареєстрованого за №02504 від 10.12.2012 року.

Свої вимоги мотивував, тим що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . За життя, а саме 16.11.2005 року, ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Палій А.І., який зареєстрований в реєстрі за №16, Відповідно до зазначеного заповіту ОСОБА_3 заповіла йому Державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 №468625, виданий Бецилівською сільською радою 20.01.2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №313.

У встановленому порядку він спадщину за заповітом прийняв шляхом звернення у встановленому порядку до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманської Л.М., на підставі якої заведено спадкову справу №24/2020.

Однак при вивченні нотаріусом документів на вище вказану земельну ділянку та зазначеного заповіту було встановлено, що ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №468625, виданим 20.01.2003 року Бецилівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області належала земельна ділянка, площею 13,78 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Однак при складанні тексту заповіту секретарем сільської ради, яка його складала та посвідчила було допущено описку, а саме секретар не правильно витлумачила бажання спадкодавця в заповіті і замість того, щоб зазначити, що спадкодавець заповідає земельну ділянку, яка їй належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, посадова особа зазначила, що спадкодавець заповів правовстановлюючий документ Державний акт на право приватної власності на землю.

Крім того, згідно наданої відділом у Роздільнянському районі ГУДГК в Одеській області відповіді, встановлено, що на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), наявної в Державному фонді документації із землеустрою Відділу ДГК у Роздільнянському районі, вищезазначеній земельній ділянці при житті матері було присвоєно кадастровий номер :01:003:0129 та видано новий Державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 13,7821 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ЯМ №165436, зареєстрований за №02504 від 10.12.2012 року.

Вважає, що сталося перекручування бажання заповідача, а також існує новий правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Посилаючись на дані обставини, просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, та витлумачити заповіт, так як в ньому допущена помилка і мати заповіла йому саме земельну ділянку, а не правовстановлюючий документ на неї, а також, при цьому врахувати, що на цю ж земельну ділянку при житті мати отримала новий правовстановлюючий документ.

Ухвалою суду від 20.08.2020 року без виходу до нарадчої кімнати до участі у справі в якості третьої особи було долучено ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити та справу розглядати у його відсутність.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином.

Представник відповідача Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 04.10.2019 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №607. (а.с.6)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 13,7821 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер :01:003:0129, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯМ №165436 від 06.12.2012 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №02504.(а.с.14)

ОСОБА_3 була матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 12.09.1961 року Бецилівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №24.(а.с.15)

16.11.2005 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений секретарем Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Палій І.А., зареєстрований реєстрі за №16. Відповідно до якого заповіла ОСОБА_1 Державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 №468625, виданий Бецилівською сільською радою 20.01.2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №313.(а.с.8)

Із відповіді на адвокатський запит №749/117-20 від 21.07.2020 року наданої відділом у Роздільнянському районі ГУДГК в Одеській області встановлено, що на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), наявної в Державному фонді документації із землеустрою Відділу ДГК у Роздільнянському районі, саме земельній ділянці, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №468625. Ще при житті зазначеній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :01:003:0129 та видано ОСОБА_3 новий Державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 13,7821 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ЯМ №165436, зареєстрований за №02504 від 10.12.2012 року.(а.с.12)

Відповідно до Довідки Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області №114 від 21.05.2020 року ОСОБА_3 належала земельна ділянка № НОМЕР_3 на масиві № НОМЕР_4 загальною площею 13,7821 га. (а.с.10)

Після смерті матері у встановленому порядку ОСОБА_1 спадщину за заповітом прийняв шляхом звернення з заявою до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманської Л.М., на підставі якої заведено спадкову справу №24/2020.(а.с.25)

Однак при вивченні нотаріусом документів на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_3 , померлій 30.09.2019 року та заповіту, посвідченого 16.11.2005 року секретарем Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Палій І.А. нотаріус встанови, що мати заповіла йому не земельну ділянку, а правовстановлюючий документ на неї, що на думку нотаріуса є перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину і є підставою для звернення до суду для тлумачення заповіту.

Зазначена обставина стала підставою для відмови нотаріусом в оформленні правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується Листом №231/02-14 від 25.06.2020 року.

Дані правовідносини регулюються наступними нормами права.

Згідно ст. 1216 ЦК України (2004 р), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Стаття 1268 ЦК України «Прийняття спадщини. 1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.».

Крім того згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 1 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами справ про спадкування", часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В силу ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін правочину суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з аналізу положень норм ст. ст. 213, 1256 ЦК, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв`язку з чим необхідно уточнити його зміст.

При цьому ч. 2 ст. 213 ЦК не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення в тексті самого правочину.

На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину, однак не змінюючи при цьому його змісту, який складений зі слів та сполучень слів, які утворюють його текст.

Тлумачення заповіту являє собою інтелектуально-розумовий процес, спрямований на з`ясування змісту заповіту, як одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Тлумачення полягає в усуненні нечітких, подвійних формулювань у заповіті і подоланні таким чином прогалин у реалізації волі заповідача.

Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт, оскільки суд не може брати на себе права власника щодо розпорядження його майном на випадок смерті, тобто тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті, а тому суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, адже це може спотворити волю заповідача.

Суд вважає, що даний заповіт дійсно викликає питання у спадкоємців і має суперечливий характер, в зв`язку з чим вважає за необхідне уточнити його зміст та витлумачити вказаний заповіт.

Суд, дослідивши надані по справі докази, давши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Суд вважає, що даний заповіт дійсно викликає питання у спадкоємців і має суперечливий характер, в зв`язку з чим вважає за необхідне уточнити його зміст та витлумачити вказаний заповіт.

Так Верховний Суд у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; інших обставин, що мають істотне значення.

Тому тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей.

Як вбачається зі змісту заповіту , заповідач ОСОБА_3 16.11.2005 року заповіла ОСОБА_1 Державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 №468625 виданий Бецилівською сільською радою 20.01.2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №313.(а.с.8)

Відповідно це правовстановлюючий документ на належну заповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку площею 13, 78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області.

Вочевидь, що заповіт на правовстановлюючий документ, а не на сам об`єкт нерухомого майна, не породжує будь-яких правових наслідків , у такого правочину взагалі відсутня мета його укладення, а померла ОСОБА_3 при житті мала намір саме розпорядитеся не документом, а майном, яке їй належало на підставі цього правовстановлюючого документу.

Суд вважає, що при складанні тексту заповіту секретарем сільської ради Палій І.А., було допущено описку, а саме не правильно витлумачено бажання спадкодавця в заповіті і замість того, щоб зазначити, що спадкодавець заповідає земельну ділянку, яка їй належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, посадова особа зазначила, що спадкодавець заповів правовстановлюючий документ Державний акт на право приватної власності на землю.

Тлумачення заповіту в такий спосіб не змінює його суті та змісту, а також не змінює коло спадкоємців і не викликає в суду будь-яких сумнівів та протиріч стосовно наявності саме у позивач права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Не заперечує щодо спадкових справ позивача і відповідач.

При цьому суд вважає, що тлумачення заповіту у той спосіб у який просить позивач, з урахуванням отриманого заповідачем після складення заповіту Державного акту, на право власності на земельну ділянку загальною площею серії ЯМ №165436, зареєстрованого за №02504 від 10.12.2012 року, не буде тлумаченням волі заповідача відповідно до заповіту 16.11.2005 року, так як новий державний акт вона отримала після складення заповіту значно пізніше у 2012 році.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст.213, 1233, 1256 ЦК України, керуючись ст. 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа ОСОБА_2 про тлумачення заповіту, - задовольнити частково.

Витлумачити зміст заповіту, посвідчений 16.11.2005 року секретарем виконкому Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області І.А.Палій та зареєстрований в реєстрі за №16 зазначивши про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась та проживала в с. Желепове Роздільнянського району Одеської області, ІПН НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 04.04.2002 року заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 земельну ділянку, площею 13,78 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №468625, виданим 20.01.2003 року Бецилівською сільською радою на ім`я ОСОБА_3 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук