Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2733/19 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 3 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/2733/19 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання права власності та зняття з нього арешту

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ватула Олена Миколаївна на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2019 року, яке ухвалено суддею Грубіяном Є.О. у м. Житомирі

в с т а н о в и в:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0800 га, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 та про зняття арешту з даного майна, який був накладений постановою державного виконавця від 24.10.2012 р. в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення Червоноармійського райсуду Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 08 жовтня 2010 року позивач за договором купівлі-продажу придбала у власність спірну земельну ділянку, проте через свою юридичну необізнаність тривалий час не здійснювала реєстрацію земельної ділянки на своє ім`я.

Однак, зіткнувшись з питанням оформлення земельної ділянки, позивачу стало відомо про арешт, накладений відповідачем на дане нерухоме майно.

Зазначила, що на її звернення щодо звільнення майна з-під арешту відповідач повідомив, що не має такої можливості через відсутність підстав для зняття арешту та позивачу рекомендовано звернутись з позовом до суду в порядку ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача звернулася з апеляційною скаргою у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду першої інстанції є хибними, зроблені без урахування дійсних обставин справи. Зазначає, що позивач звертаючись до суду першої інстанції з позовом не подавав окремих клопотань щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки дана справа не належить до категорії малозначних, а тому розгляд судом справи за правилами спрощеного позовного провадження є помилковим. Також посилається на те, що відповідач у своєму відзиві не визнав право власності позивача на земельну ділянку, про що свідчить зміст відзиву на позову заяву. Крім того вказує, що обтяження у вигляді арешту на земельну ділянку створює перешкоди у здійсненні ним права володіння, користуватися та розпоряджатися належним майном.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В судовому засіданні представники позивача доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також в судове засідання не з`явилися треті особи у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені до участі у розгляді справи на стадії апеляційного розгляду, відповідно п.1 ч.1 ст. 365 ЦПК України.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 , як покупцем, та ОСОБА_2 , як продавцем, було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0800 га, кадастровий номер :02:001:0165, яка розташована в с.Скоморохи, Житомирського району, Житомирської області та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку. Дана земельна ділянка належала продавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 564226, виданого виконкомом Пісківської сільської ради Житомирського району Житомирської області 24.12.2008 року.

Державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 24.12.2012 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження АСВП № 34889861, яке розпочато на підставі виконавчого листа від 06.11.2004 року № 2-244, виданого Червоноармійським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку боржника. Згідно даної постанови державним виконавцем був накладений арешт на спірну земельну ділянку на підставі відповіді Управління Держкомзему в Житомирському районі від 17.10.2012 року та копії державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 564226, які підвереджували реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за боржником ОСОБА_2

16 вересня 2019 року представник позивача звернулася до відповідача із заявою про звільнення майна з-під арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження АСВП № 34889861.

Листом від 02.10.2019 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для зняття арешту з майна, оскільки матеріали виконавчого провадження підтверджують реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за боржником ОСОБА_2 та роз`яснено порядок зняття арешту з майна.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не оспорював право власності позивача на земельну ділянку, а здійснював власні функції з метою вчинення всіх необхідних дій для виконання рішення суду на користь певної особи. Крім того, даний позов був пред`явлений до неналежного відповідача, а позивачем будь-яких клопотань про залучення інших осіб до участі у справі як співвідповідачів відповідно до ст. 51 ЦПК України подано не було.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Під час розгляду справи було встановлено, що між сторонами у справі немає спору про право власності на майно, на яке накладено арешт. Відповідач не оспорював право власності позивача на земельну ділянку, а здійснював власні функції з метою вчинення всіх необхідних дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду на користь певної особи в межах відкритого виконавчого провадження.

Разом з тим, звертаючись до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку та зняття арешту з даного майнапозивач зазначила відповідачем у справі Житомирський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, який не є належним відповідачем у даній справі.

Проте будь-яких клопотань про залучення до участі в розгляді справи в якості належних відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку ст.51 ЦПК України до суду не подавала, однак дане рішення у справі прямо впливає на їх права та законні інтереси як боржника та стягувача у виконавчому провадженні в межах якого державним виконавцем і було накладено арешт на нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно розглянуто справу в порядку спрощеного провадження є необґрунтованими, оскільки дана справа відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України не відноситься до категорії спорів, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що місцевий суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ватула Олена Миколаївна залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 березня 2020 року.

Головуючий: Судді: