Ухвала

28 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 756/13348/13-ц

провадження № 61-11779св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - заступник прокурора міста Києва,

відповідачі: Київська міська рада, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

особа, яка подала касаційну скаргу - ОСОБА_3 ,

розглянув у судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану її представником ОСОБА_4 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 червня 2014 року у складі судді Тітова М. Ю. та рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 серпня 2014 року у складі колегії суддів: Шиманського В. Й., Борисової О. В., Кравець В. А.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року заступник прокурора міста Києва звернувся з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 червня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від 09 липня 2009 року № 880/1936 «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 09 липня 2009 року № 880/1936, оскільки спірну земельну ділянку надано за відсутності затвердженої містобудівної документації та без обов`язкової державної експертизи проекту відведення спірної земельної ділянки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним виданого ОСОБА_1 державного акту на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу, державного акту на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_2 , відновлення становища, яке існувало до порушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що при укладанні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 вересня 2009 року в момент його вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дотримано вимог статті 203 ЦК України, а тому підстави визнання його недійсним відсутні.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 серпня 2014 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 червня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ 912739, зареєстрований 24 вересня 2009 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради за № 04-7-02249.

Визнано недійсним укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0845 га, кадастровий номер :78:306:0023, посвідчений приватним нотаріусом Мисан А. О. та зареєстрований в реєстрі за № 957.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ 912831, зареєстрований 10 червня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02573.

Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення в розпорядження Київської міської ради земельної ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :78:306:0023.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині та задовольняючи позов у цій частині, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги, в задоволенні яких судом першої інстанції відмовлено, фактично, є похідними від позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 09 липня 2009 року № 880/1936, а тому вони також підлягають задоволенню.

У квітні 2017 року представник особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У червні 2017 року від заступника прокурора міста Києва надійшло письмове заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_3 . У заперечені зазначено, що доводи заявникає безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій скасуванню не підлягають.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 та витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року зупинено виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 червня 2014 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 серпня 2014 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України27 лютого 2018 року справа передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Колегія суддів об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ухвалою від 09 грудня 2019 року передала справу № 696/1693/15-ц (провадження № 61-19663сво18) на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини четвертої та п`ятої статті 403 ЦПК України, посилаючись на те, що ухвалити судове рішення у цій справі без уточнення правової позиції, викладеної раніше у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), а саме щодо розмежування моменту, коли законодавство вимагало державну реєстрацію правочину та державну реєстрацію прав, є неможливим. Крім того, справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року прийнято до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справу № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі (№ 756/13348/13-ц) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 696/1693/15-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 756/13348/13-ц за позовом заступника прокурора міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та договору купівлі-продажу земельної ділянки, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. М. Русинчук

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков