Справа № 201/3183/20
Провадження № 2/201/1973/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання - Кисельової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - ОСОБА_3 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_2 (третя особа - ОСОБА_3 ) з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на весь період навчання сина, але не довше, чим до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 років, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 14 жовтня 2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син - ОСОБА_3 . 01 березня 2005 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. За рішенням суду в 2002 році з відповідача були стягнуті аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку та на утримання неповнолітнього сина до його повноліття. Виконавчі листи № 2-1322 від 16.10.2002р. та № 2-7411 від 16.10.2002р. були видані Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська та перебували на виконанні за місцем роботи відповідача. Син, ОСОБА_3 , проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_3 навчається в Дніпровському коледжі залізничного транспорту та транспортної інфраструктури на денній формі навчання. Є студентом II курсу групи 2Р1 спеціальності 273 «Залізничний транспорт». Не знаходиться на повному державному забезпеченні. Зарахований наказом 189С від 02.07.2018р., бюджет, термін навчання по ІНФОРМАЦІЯ_4., що підтверджується довідкою з навчального закладу № 31 від 13.01.2020р.

Після досягнення сином повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не надає, у зв`язку з чим позивач і звернулась до суду з даним позовом.

Позивачка надала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 23).

Відповідач надав до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, справу просив розглянути за його відсутності (а.с. 24).

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи (а.с. 19, 22), що не є перешкодою для розгляду справи судом.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу мають спільну дитину, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська 09 січня 2002 року, актовий запис - № 21 (а.с. 9).

Як видно з довідки № 00317-20 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25 березня 2020 року, ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13, 15).

Відповідно до довідки від 13.01.2020р. (вих. № 31), виданої Дніпровським коледжем залізничного транспорту та транспортної інфраструктури, ОСОБА_3 навчається в даному коледжі на денній формі навчання. Є студентом II курсу групи 2Р1 спеціальності 273 «Залізничний транспорт». Не знаходиться на повному державному забезпеченні. Зарахований наказом 189С від 02.07.2018р., бюджет, термін навчання по ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с. 14).

Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо урегульовані наступним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка доходу батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У поданій до суду заяві відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 24)

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обґрунтованість позовної заяви ОСОБА_1 та визнання їх відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

У зв`язку з тим, що відповідач позовні вимоги одразу визнав, то з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 28, 76, 81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 155, 180-185, 191, 198-201 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - ОСОБА_3 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_2 , уродженця м. Майський, Росія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на весь період навчання сина, але не довше, чим до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 03.04.2020р.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, визначені статтею 354 ЦПК України для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.С. Наумова