Номер провадження: 22-ц/813/3152/20
Головуючий у першій інстанції Коблова О. Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 26 вересня 2018 року по справі 521/15359/18 таким, що не підлягає виконанню, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Коблової О.Д. 31 липня 2019року у м. Одеса,

встановила:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про видачу наказу про стягнення аліментів (а.с. 1-3).

Судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частин від усіх доходів платника аліментів на місяць, але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення повноліття дитиною, а саме з 12 вересня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави суму судового збору у розмірі 176,20 грн. (а.с. 14-15).

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про визнання судового наказу, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 26 вересня 2018 року по справі 521/15359/18 таким, що не підлягає виконанню (а.с. 21-24).

Заяву ОСОБА_1 обґрунтував тим, що у провадженні Першого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження №58341851 з примусового виконання судового наказу №521/15359/18, виданого 26 вересня 2018 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх доходів платника аліментів на місяць.

Заявник вважає, що вказаний судовий наказ необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із тим, що у боржника ОСОБА_1 відсутній обов`язок сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусово, так як ним цей обов`язок здійснюється в добровільному порядку (добровільне виконання) за весь період часу стягнення аліментів. Більше того, з березня місяця 2019 року син ОСОБА_4 постійно проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на повному утриманні батька, а відтак у заявника не виникають аліментні зобов`язання стосовно своєї дитини.

Надавши заяву про уточнення підстав, заявник вказав, що 29 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М., зареєстрований в реєстрі за № 737.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 26 вересня 2018 року по справі 521/15359/18 таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення. Поновлено виконання судового наказу № 521/15359/18, виданого 26 вересня 2018 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 52-54).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою заяву задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 74-80).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про залишення без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 26 вересня 2018 року по справі 521/15359/18 таким, що не підлягає виконанню,суд першої інстанції виходив з того, що наявність підстав, зазначених заявником, надає лише додаткові гарантії належного виконання покладених на останнього обов`язків щодо утримання дитини.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 вересня 2005 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 205 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26 вересня 2018 року Малиновським районним судом м. Одеси по справі №521/15359/18 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх доходів платника аліментів на місяць, але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення повноліття дитиною, а саме з 12 вересня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави суму судового збору у розмірі 176,20 грн.

Станом на день звернення заявника до суду першої інстанції, у провадженні Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження №58341851 з примусового виконання судового наказу №521/15359/18, виданого 26 вересня 2018 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх доходів платника аліментів на місяць.

Положеннями ст. 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором, аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, нотаріально посвідчений аліментний договір має силу виконавчого листа. Це означає, що аліментний договір є підставою для стягнення державним виконавцем коштів на утримання дитини в безспірному порядку.

При посвідченні договору, відповідно до п. 181 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріусом роз`яснюється зміст пункту 2 статті 189 Сімейного кодексу України з одночасним зазначенням про це у тексті договору, у частині можливості стягнення аліментів у безспірному порядку на підставі виконавчого напису у разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором.

29 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про сплату аліментів на дитину, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М., зареєстровано в реєстрі за №737.

Відповідно до умов вказаного Договору сторони погодили, що за цим Договором встановлюється обов`язок батька щомісяця сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень. Батько повинен здійснювати виплату аліментів щомісяця, двома платежами: 3 000,00 грн. до 15 числа поточного місяця та 3 000,00 до останнього календарного дня поточного місяця.

Положеннями пункту 3.7. Договору сторонами погоджено, що на момент підписання даного Договору всі зобов`язання по аліментах виконані батьком у повному обсязі. Мати дитини жодних претензій до батька не має.

Пунктом 3.8. Договору встановлено, шо підписання даного Договору є підставою для визнання виконавчих документів, отриманих раніше в судовому порядку щодо стягнення з батька аліментів на користь матері на утримання дитини - такими, що не підлягають виконанню.

Отже, станом на день звернення до суду, у ОСОБА_1 , як платника аліментів, існували зобов`язання зі сплати аліментів по двох документах: судовому наказу та нотаріальному договорі про сплату аліментів на дитини.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, дійшов невірного висновку про те, що наявність договору про сплату аліментів надає додаткові гарантії належного виконання покладених на боржника судовим наказом обов`язків щодо утримання дитини, оскільки Договір про сплату аліментів на дитину по своїй суті є окремим виконавчий документом, що підлягає обов`язковому виконанню, та яким покладено на батька обов`язки зі сплати аліментів на утримання синав іншому розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо є наявними інші обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом повністю або у певній частині.

Таким чином, враховуючи, що на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції сторони досягли згоди щодо утримання спільного сина ОСОБА_3 шляхом укладення Договору про сплату аліментів на дитину від 29 липня 2019 року, колегія суддів доходить висновку про те, що судовий наказ №521/15359/18, виданий 26 вересня 2018 року Малиновським районним судом м. Одеси необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно журналу судового засідання від 31 липня 2019 року ОСОБА_2 у судовому засіданні в суді першої інстанції заяву ОСОБА_1 підтримала та просила її задовольнити. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 заявлені вимоги ОСОБА_1 також визнала у повному обсязі та пояснила, що договором від 29 липня 2019 року сторони визначили новий розмір аліментів, та врегулювали усі проблемні питання, які існували щодо сплати аліментів.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2019 рокупідлягає скасуванню із постановленням нового рішення про задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 432, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2019 року скасувати.

Судовий наказ, виданий Малиновським районним судом м. Одеси 26 вересня 2018 року по справі 521/15359/18 про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частин від усіх доходів платника аліментів на місяць, але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до досягнення повноліття дитиною, а саме з 12 вересня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 13 березня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе