У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2020 року

м. Київ

справа № 2-1388/11

провадження № 61-6856 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, в частині вимоги про видачу дубліката виконавчого документа, в справі за заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», заінтересована особа - ОСОБА_1 , про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа,

В с т а н о в и в:

У червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», заінтересована особа - ОСОБА_1 , звернулося до Подільського районного суду м. Києва із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 липня 2011 року в справі № 2-1388/11 задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки: стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 928 779, 25 грн, судовий збір у розмірі 1 700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн; звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , шляхом її продажу з публічних торгів.

На виконання даного рішення суду, 03 серпня 2011 року було видано виконавчий документ № 2-1388/11, який стягувачем було направлено до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві (далі - виконавча служба).

Однак, виконання даного рішення суду та виконавчого документа фактично не відбулося, і наразі відсутнє відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання відповідного виконавчого документа. При цьому, як зазначає заявник, виконавчий документ на адресу стягувача не був повернутий. На його думку, виконавчий документ було втрачено у виконавчій службі. Наразі матеріали цивільної справи № 2-1388/11 знищені у зв`язку із закінченням терміну її зберігання, а також знищені відповідні реєстри вхідної кореспонденції виконавчої служби щодо підтвердження отримання виконавчого документа від стягувача та надсилання (повернення) його стягувачу.

У зв`язку із зазначемими обставинами, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив видати дублікат відповідного виконавного листа, оскільки даний документ відсутній у виконавчій службі та заявнику не передавався (не повертався).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», заінтересована особа - ОСОБА_1 , про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа, в частині вимоги про видачу дубліката виконавчого документа.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року, зокрема, в частині вимоги про видачу дублікату виконавчого документа.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року, в частині вимоги про видачу дубліката виконавчого документа, залишено без змін.

09 квітня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, в частині вимоги про видачу дублікату виконавчого документа.

У касаційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» - Коваленко Р . Й . , просить суд касаційної інстанції скасуватиухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, в частині вимоги про видачу дублікату виконавчого документа, і ухвалити нове рішення, яким дану вимогу заяви задовольнити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, зокрема, що стягувач отримав в суді виконавчий документ 03 серпня 2011 року та надіслав його до виконавчої служби. Однак, в подальшому його фактичне виконання не відбулося, а виконавчий документ з невідомих причини не було повернуто стягувачу. Тобто, на думку заявника, відповідний виконавчий документ було втрачено у виконавчій службі, а тому, оскільки відсутня вина заявника щодо втрати виконавчого документа, і невиконання рішення суду порушує майнові права заявника, він вважає, що наявні правові та фактичні підстави для скасування незаконних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, зокрема, в частині видачі дубліката виконавчого документа, та ухвалення нового рішення про задоволення даної вимоги стягувача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 15 квітня 2020 року, для розгляду справи визначено колегію суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М. від 24 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 30 квітня 2020 року, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали тазакінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

На виконання вимог указаної вище ухвали, у встановлений суддею строк, представник АТ КБ «ПриватБанк» - Коваленко Р. Й. , надіслав матеріали на усунення недоліків.

Статтею 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Указану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження, та представник АТ КБ «ПриватБанк» - Коваленко Р. Й. , порушує клопотання про поновлення цього строку з посиланням на те, що копію оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року заявник отримав 10 березня 2020 року.

На підтвердження дати отримання вказаного рішення суду апеляційної інстанції надано, зокрема, копію конверта із штрихкодовим ідентифікатором 412 (відправник - Київський апеляційний суд, отримувач - АТ КБ «ПриватБанк»), із якого вбачається, що відповідне судове рішення отримано заявником касаційної скарги 10 березня 2020 року.

Таким чином, наведені підстави та обставини вказують на відсутність зловживань представником АТ КБ «ПриватБанк» - Коваленко Р. Й. , його процесуальними правами та, відповідно, вказують на поважність причин пропуску строку для подання касаційної скарги.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого клопотання.

Дослідивши касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу від 20 січня 2020 року про відмову у видачі дублікату виконавчого документа, Подільський районний суд м. Києва, з висновками якого погодився Київський апеляційний суд у постанові від 03 березня 2020 року, виходив із того, що заявник, всупереч вимогам пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, виданого 03 серпня 2011 року з однорічним строком пред`явлення до виконання, лише 07 червня 2018 році, тобто після закінчення відповідного строку, встановленого для пред`явлення його до примусового виконання, а тому відсутні правові підстави для задоволення відповідної заяви, в частині видачі дубліката виконавчого документа.

Верховний Суд погоджується із відповідними висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, а також фактичним обставинам справи, встановленими судами на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих доказів.

Як установлено судами попередніх інстанцій, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 липня 2011 року в справі № 2-1388/11 задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки: стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 928 779, 25 грн, судовий збір у розмірі 1 700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн; звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , шляхом її продажу з публічних торгів.

На виконання даного рішення суду, яке набрало законної сили, Подільським районним судом м. Києва 03 серпня 2011 року було видано стягувачу (ПАТ КБ «ПриватБанк») виконавчий документ № 2-1388/11.

Також судами встановлено, що станом на дату розгляду даної заяви, цивільна справа № 2-1388/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів, звернення стягнення на предмет іпотеки знищена у зв`язку з закінченням терміну зберігання, а рішення суду по даній справі від 19 липня 2011 року зберігається в архіві Подільського районного суду м. Києва.

Разом із цим, у листі заступника начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 14 травня 2018 року також зазначено, що станом на 14 травня 2018 року у Подільському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на примусовому виконанні не перебуває виконавчий лист, виданий Подільським районним судом міста Києва у справі № 2-1388/11, тобто стягнення за вищезазначеним виконавчим документом не проводилось.

Згідно пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (який діяв на час видачі відповідного виконавчого документа), виконавчий документ (виконавчий лист) мав бути пред`явлений до виконання протягом одного року після набрання законної сили рішенням суду (на виконання якого він виданий), чи до закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Таким чином, судами попередніх інстанцій правомірно відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у видачі дублікату виконавчого документа № 2-1388/11, оскільки заявником було подано відповідну заяву про видачу дубліката виконавчого документа лише 07 червня 2018 року, тобто в понад встановлений законом строк для пред`явлення даного виконавчого документа до примусового виконання (29 липня 2012 року), а тому, в силу вимог пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України, відсутні правові підстави для задоволення відповідної заяви, в частині видачі дублікату виконаного документа.

У зв`язку із вищезазначеним, Верховний Суд вважає, що відсутні правові та фактичні підстави для скасування ухвали Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, в частині вимоги про видачу дублікату виконавчого документа.

Колегія суддів критичної оцінює доводи касаційної скарги, що виконавчий документ було втрачено не з вини заявника та невиконання відповідного рішення суду порушує майнові права стягувача, оскільки вони не спростовують вимоги пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, якими чітко визначено, зокрема, строки для подання заяви про видачу дубліката виконавчого документа, та відповідно їх недотримання є підставою для відмови у видачі дублікату виконавчого документа.

Зазначені АТ КБ «ПриватБанк» у касаційній скарзі інші аргументи, в частині оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого документа, Верховний Суд також вважає необґрунтованими та виключно його суб`єктивними судженнями, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях, в частині оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого документа.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, в частині оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого документа, вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

У відповідності до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частинами четвертою-шостою статті 127, 389, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Поновити Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження ухвали Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, в частині вимоги про видачу дубліката виконавчого документа.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, в частині вимоги про видачу дубліката виконавчого документа, в справі за заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», заінтересована особа - ОСОБА_1 , про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов