Провадження № 2/234/3004/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року місто Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Костюков Д.Г., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу № 234/10553/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23.07.2020 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що з 09.06.2020 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі є зареєстрованим член родини колишнього власника квартири - ОСОБА_2 , який більше трьох років за місцем реєстрації не мешкає, його особистих речей в будинку немає, за комунальні послуги він не сплачує, вже тривалий час в квартирі не проживає, фактично мешкає у місті Києві. ОСОБА_1 оплачує комунальні послуги, які нараховуються по кількості осіб зареєстрованих у квартирі, тобто і за відповідача. Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, отримати субсидію, тощо. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Краматорського міського суду від 18.08.2020 року позовна заява була прийнята до розгляду та по ній було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Копія ухвали була направлена до відома сторін по справі, що підтверджується супровідним листом, який є наявним в матеріалах справи.

Справа розглянута судом у відповідності до ч. ч. 3,5 ст.279 ЦПК України без проведення судового засідання та повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як від сторін не надійшло клопотань про інше.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі договору купівлі-продажу від 09.06.2020 року, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Управління реєстраційних повноважень ради та ведення реєстру територіальних громад від 08.07.2020 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

З акту про не проживання, складеного комітетом мікрорайону №4 від 10.07.2020 року суд вбачає, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але не проживає за цією адресою з січня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідач не є співвласником квартири, що належить позивачці, не мешкає в квартирі тривалий час, не бажає знятися з реєстрації в квартирі в добровільному порядку. Відповідач тим самим порушує права позивачки, яка на законних підставах має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, оскільки будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

У правовій позиції Судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі №6-709цс16 зазначається, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власника майна та не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, тобто позивачка має право на усунення порушення свого права власності у будь-який час.

Таким чином, суд вважає, що позов про визнання відповідача такою, що втратила право на користування вищевказаним житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10-13,76-80, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Суддя Д.Г.Костюков