Справа № 298/1260/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 березня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Чучки Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великоберезнянського районного суду від 01 грудня 2014 року (у складі судді Лютянської М.С.) за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» (надалі - Банк) звернувся до суду з позовом у жовтні 2014 р.

Просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь достроково солідарно заборгованість за кредитним договором № 014/4074/82/32393 від 19.04.2007 р. усього в розмірі 50 274,81 доларів США (629 880, 93 грн.), у тому числі: 41 218,95 доларів США (516 422,25 грн.) - заборгованість по кредиту; 3 391,94 доларів США (42 496,80 грн.) - заборгованість по відсотках; 5 663,92 доларів США (70 961,88 грн.) - пеня за порушення графіку повернення кредиту та сплату відсотків.

На обґрунтування позовних вимог указав, що відповідно до кредитного договору № 014/4074/82/32393 від 19.04.2007 р. і додаткової угоди № 014/4074/82/32393/2 від 14.09.2010 р. Банком було надано ОСОБА_1 кредит у сумі 51 000 доларів США строком до 18 травня 2020 р. зі сплатою 13,75 % річних.

Позичальник узяв на себе зобов`язання щомісячно повертати кредитні кошти згідно з графіком погашення і сплачувати відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13,75 % річних.

Однак, позичальником не виконуються умови кредитного договору, відтак станом на 04.09.2014 р. заборгованість по кредиту становить 41 218,95 доларів США (516 422,25 грн.), із яких прострочена заборгованість за кредитом - 809,96 доларів США. Крім цього,позичальником не виконуються умови щодо сплати відсотків і станом на 04.09.2014 р. заборгованість по сплаті відсотків становить 3 391,94 доларів США (42 469,80 грн.). Пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків, становить 5 663,92 доларів США (70 961,88 грн.).

На забезпечення виконання умов указаного договору між Банком і ОСОБА_2 було укладено договір поруки №014/4074/82/32939 від 19.04.20017 р., відповідно до якого поручитель узяв на себе зобов`язаннявідповідати перед Банком по зобов`язаннях ОСОБА_1 , які виникають із умов кредитного договору.

Таким чином, станом на 04.09.2014 р. загальна заборгованість ОСОБА_1 перед Банком за кредитним договором № 014/4074/82/32393 від 19.04.2007 р. складає загалом 50 274,81 доларів США (626 880,93 грн.).

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 01 грудня 2014 р. позов задоволено: стягнуто з відповідачів на користь Банку достроково солідарно заборгованість по кредитному договору всього в розмірі 629 880,93 грн., у тому числі:516 422,25 грн. - заборгованість по кредиту; - 42 496,80 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; - 70 961,88 грн. - пеня за порушення графіку повернення кредиту та сплату відсотків і 3654 грн. у відшкодування судового збору.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким відмовити Банку в задоволенні позовних вимог,а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Доводить про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-позивачем не було надано суду новий графік погашення кредиту до 18.05.2015 р., а розрахунок заборгованості був здійснений за період із 19.04.2007 р. по 04.09.2014 р. без урахування нового графіку;

-позивачем під час здійснення розрахунку штрафних санкцій і заборгованостібезпідставно був указаний період із урахуванням пропущеного строку для пред`явлення вимог;

-позивачем не надано, а судом не було витребувано підтвердження відправлення відповідачам вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитний договором.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Банк просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Узагальнені доводи заперечення зводяться до законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції і безпідставності та необґрунтованості доводів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із обґрунтованості позовних вимог.

При цьому встановив, щоміж Банком і ОСОБА_1 19.04.2007 р. було укладено кредитний договір №014/4074/82/32393 (а.с.9-12) та додаткову угоду № 014/4074/82/32393/2 від 14.09.2010 р. (а.с.13-15).

До матеріалів справи було подано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.5-8) із указівкою формул таких розрахунків.

Також сторона кредитного договору була ознайомлена із сукупною вартістю кредиту (а.с.16-17).

Назабезпечення виконання умов кредитного договору між Банком ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 014/4074/82/32393 від 19.04.2007 р. (а.с.19-22), згідно з якимОСОБА_2 виступив поручителем за зобов`язаннями позичальника.

21.07.2014 р. Банком як поручителю (а.с.23), так і боржнику (а.с.24) було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань.

Однак, указані вимоги залишилися без належного реагування зі сторони відповідачів.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк встановлений договором чи законом (ч.1 ст.612 ЦК).

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно з ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 1054 і ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення усієї суми кредиту.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, є необґрунтованими та недоведеними.

Довід апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано суду новий графік погашення кредиту до 18.05.2015 р., а розрахунок заборгованості був здійснений за період із 19.04.2007 р. по 04.09.2014 р. без урахування нового графіку не заслуговує на увагу, оскільки суперечить матеріалам справи.

Зокрема, у матеріалах справи наявний графік погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення (а.с.18), розрахунок заборгованості станом на 04 вересня 2014 р. (а.с.5-8), у якому вказано формули розрахунків, за якими проводився розрахунок, тобто Банк належними та допустимим доказами довів ті обставини, на які він посилався як на обґрунтування своїх вимог.

Натомість, відповідач не подала жодних належних і допустимих доказів у спростування доводів Банку та на підтвердження своєї правової позиції.

Довід апеляційної скарги про те, що позивачем під час здійснення розрахунку штрафних санкцій і заборгованості безпідставно був указаний період із урахуванням пропущеного строку для пред`явлення вимог не заслуговує на увагу, оскільки умовами кредитного договору встановлено, що за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом і комісій позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.10.1). Також сторони погодили, що до всіх правовідносин, пов`язаних із укладенням і виконання кредитного договору застовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (п.12.5).

Відтак цей довід апеляційної скарги суперечить умовам кредитного договору.

Довід апеляційної скарги про те, що позивачем не надано, а судом не було витребувано підтвердження відправлення відповідачам вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитний договором також не заслуговує на увагу, оскільки не має жодного відношення до суті спірних правовідносин, крім того, такі вимоги були надіслані Банком позичальнику та поручителю.

Банком до справи додано всі необхідні докази отримання відповідачем кредиту та наявності боргу перед Банком.

Натомість, відповідачем жодними належними та допустимим доказами не спростовано правової позиції Банку та не підтверджено своїх заперечень.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив по суті спору правильне судове рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Великоберезнянського районного суду від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 23 березня 2020 р.

Судді: