Справа № 2-799/2009
Провадження № 2-в/521/4/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання - Шабалдак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого провадження, заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відновлення втраченого провадження, про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, посилаючись на те, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеса знаходилась справа №2-799/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» (надалі - Банк) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (надалі - Відповідачі) про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00159 від 26.06.2007 р.

01 липня 2009 року по вказаній справі було ухвалено рішення, відповідно до якого з Відповідачів у солідарному порядку на користь Банку було стягнено суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 26153, 90 грн. На виконання вказаного рішення, Банку було видано два виконавчі листи №2-799/09.

26.03.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Фінростбанк» ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено Договір №64 про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги, відповідно до якого Банк відступив, а ОСОБА_1 набув права вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, в тому числі до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за Кредитним договором №1/00159 від 26.06.2007 р. включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.

Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором №64 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26.03.2019 року.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Фінростбанк» ОСОБА_4 відступило права вимоги за Кредитним договором №1/00159 від 26.06.2007 р., а отже вибуло із правовідносин за вказаним договором.

В результаті цього виникла необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні стягувана Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» у виконавчих листах 2-799/09 на правонаступника Павлишина Андрія Івановича.

26 березня 2019 р., після отримання від Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» документів кредитної справи №1/00159 від 26.06.2007 р. було заявником виявлено, що в матеріалах справи відсутні оригінали виконавчих документів №2-799/09 від 07.12.2009. В матеріалах справи наявні копії постанов Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Будь-які документи, які б підтверджували направлення чи знаходження вказаних виконавчих документів на виконанні на теперішній час відсутні.

Заявник звертає увагу суду, що згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на даний час жодних виконавчих проваджень, за якими боржники ОСОБА_5 та Тертична В.О. а стягувачем ПАТ «Фінростбанк», відсутні. Оскільки ПАТ «Фінростбанк» передав усі наявні у нього документи, тому заявник приходить до висновку, що вказані виконавчі листи втрачено.

На підставі вищевикладеного заявник стверджує, що оригінал виконавчого листа №2-799/09 від 07.12.2009 р. було втрачено не з вини ОСОБА_1 . А оскільки строк його пред`явлення до виконання становив 3 роки з дня видачі чи повернення, то строк на його пред`явлення для виконання сплинув. Неможливість звернути до виконання вказаний виконавчий лист, порушуються права та інтереси ОСОБА_1 , а також порушується принцип обов`язковості виконання судових рішень.

Щодо відновлення втраченого провадження, заявник зазначив, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.09.2019 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача правонаступником, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання було повернуто у зв`язку зі знищенням цивільної справи №2-799/09 за строком зберігання.

Оскільки розгляд заяви про заміну сторони стягувача правонаступником, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання неможливий без відновлення судового провадження №2-799/09 у ОСОБА_1 і виникла необхідність у поданні заяви про відновлення втраченого провадження.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2019 року вказану заяву прийнято до провадження.

До судового засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідно до оголошення про припинення АТ «Фінростбанк», 09.07.2019 року до ЄДРПОУ внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «Фінростбанк» як юридичної особи.

Від представника заявника ОСОБА_6 , яка діє на підставі довіреності від 25.04.2019 року, через канцелярію суду надійшла заява (вхід.№3783 від 29.01.2020 року) про розгляд справи за відсутності заявника та його представника, додатково зазначила, що заявлені вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.95).

Також, представником заявника ОСОБА_6 було подано до суду заяву (вхід.№16367 від 17.04.2020 року) в якій остання уточнила заявлені вимоги, а саме просила вважати вірним у прохальній частині заяви рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2009 року №2-799-09, замість помилково вказаного рішення Малиновського районного суду від 10.12.2008 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши матеріали додані до заяви, вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа №2-799/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00159 від 26.06.2007 року.

01 липня 2009 року по вказаній справі Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого з Відповідачів у солідарному порядку на користь Банку було стягнено суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 25865, 25 грн., а також судовий витрати у розмірі 258, 65 грн, та витрати на ІТЗ у розмірі 30,00 грн. На виконання вказаного рішення, 07.12.2009 року Банку було видано виконавчі листи №2-799/09.

Постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області Чекерською Л.В. від 03.12.2015 року вказані виконавчі документи було повернуто стягувачу на підставі п.п.2, 5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.53, 54). На даний час вказані виконавчі листи повторно на виконання не пред`являлися.

26.03.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Фінростбанк» ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено Договір №64 про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги (а.с.45-46), відповідно до якого Банк відступив, а ОСОБА_1 набув права вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, в тому числі до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за Кредитним договором №1/00159 від 26.06.2007 року, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту(овердрафту)), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору (а.с.47-48).

Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором №64 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26.03.2019 року.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Фінростбанк» Андронов Олег Борисович відступило права вимоги за Кредитним договором №1/00159 від 26.06.2007 року, а отже вибуло із правовідносин за вказаним договором.

В результаті цього виникла необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні стягувача Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» у виконавчих листах №2-799/09 від 07.12.2009 року на правонаступника ОСОБА_1 .

26 березня 2019 року, після отримання від Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» документів кредитної справи №1/00159 від 26.06.2007 року заявником було виявлено, що в матеріалах кредитної справи відсутні оригінали виконавчих листів. Також відсутні будь-які документи, які б підтверджували направлення чи знаходження вказаних виконавчих документів на виконанні.

Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на даний час жодних виконавчих проваджень, за якими боржником є ОСОБА_7 чи ОСОБА_3 відсутні. Оскільки згідно акту прийому-передачі (а.с.49-50)

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що оригінал виконавчих листів №2-799/09 від 07.12.2009 року було втрачено не з вини заявника. А оскільки строк пред`явлення до виконання становив 3 роки з дня видачі чи повернення виконавчих листів, то строк на їх пред`явлення для виконання сплинув. Неможливість звернути до виконання вказані виконавчі листи, порушує права та інтереси заявника, а також порушує принцип обов`язковості виконання судових рішень.

Частиною 1 ст. 55 ЦПК України встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу стягувана.

У частині 1 статті 433 ЦПК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно вимог ч.ч. 2, 3 ст. 433 ЦПК України, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до п. 17.4 ч.І Перехідних Положень (розділ XIII) ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувана наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувана унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верхового Суду від 16.08.2018 року у справі №6/275-08.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Як вбачається з заяви, ОСОБА_1 звертає увагу суду, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 15.07.2014 М 409 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Фінростбанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 15.07.2014 року прийнято рішення № 55 про запровадження з 16.07.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "Фінростбанк".

Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно- правовими актами Фонду та Національного банку України.

Таким чином, з огляду на загальну теорію права, відповідно до якої спеціальна норма має вищу силу над загальною, до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не норми Цивільного кодексу України, оскільки наразі ПАТ «Фінростбанк» визнаний неплатоспроможним та припинений з 09.07.2019 року, як юридична особа.

Так, частиною третьою статті 51 Закону визначено, що Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації.

Тобто, законодавець надав право Фонду гарантування вкладів фізичних осіб самостійно визначити способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, до яких в тому числі відноситься права вимоги до боржників.

Зі змісту «Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються» затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 березня 2016року №388, так само як і зі змісту Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» слідує, що вони не містять жодного обмеження стосовно продажу активів банку у вигляді прав вимог до боржників саме фінансовим установам, або іншим банкам.

З 13 грудня 2016 р. редакція пункту 5.11 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 березня 2016 року №388 встановлює, що право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання, шляхом проведення відкритого конкурсу, мають право не тільки банки та небанківські фінансові установи, так і інші фізичні та юридичні особи, котрі не віднесені до банків та небанківських фінансових установ.

Отже, Договір №64 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 26 березня 2019 року, укладений між ПАТ «Фінростбанк» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ФІНРОСТБАНК» ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є договором відступлення права вимоги (цесїї), а не договором факторингу. Тобто покупець права вимоги ( ОСОБА_1 ) не повинен обов`язково мати статус фінансової установи.

Щодо питання відновлення втраченого провадження.

При надходженні заяви від ОСОБА_1 Малиновським районним судом м. Одеси від 29.10.2019 року було направлено запит до архіву Малиновського районного суду м. Одеси з проханням надати матеріали по справі №2-799/2009.

Відповідно до довідки архіву Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2019 року на запит судді від 19.10.2019 року архів Малиновського районного суду м. Одеси повідомив, що цивільна справа № 2-799/09 за строком зберігання знищено.

В архіві зберігаються лише оригінали процесуальних документів по справі, а саме: ухвала від 01.07.2008 року на 1 арк., ухвала від 13.08.2008 року на 1 арк., ухвала від 10.12.2008 року на 1 арк., ухвала від 14.04.2009 року на 1 арк., заочне рішення від 01.07.2009 року на 2 арк., ухвала від 21.12.2010 року на 2 арк., матеріали провадження про заміну сторони стягувача, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку (№6/521/427/19) на 33 арк.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі або за ініціативою суду.

Згідно ст. 493 ЦПК України при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що зберіглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про достатність зібраних доказів для часткового відновлення втраченого судового провадження в частині судового рішення, яке зберігається в архіві Малиновського районного суду м. Одеси.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога є законною, тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209,210,378 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого провадження, заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

1. Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі №2-799/2009 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2009 року (суддя Ярош А.І.).

2. Замінити сторону виконавчого провадження у виконавчих листах №2-799/09 від 07.12.2009 року, виданих на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2009 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00159 від 26.06.2007 року, а саме Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк» на його правонаступника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

3. Видати дублікат виконавчого листа 2-799/09 від 07.12.2009 року, боржником за яким є ОСОБА_2 , виданого на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2009 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00159 від 26.06.2007 року.

4. Видати дублікат виконавчого листа 2-799/09 від 07.12.2009 року, боржником за яким є ОСОБА_3 , виданого на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2009 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00159 від 26.06.2007 року.

5. Поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-799/09 від 07.12.2009 року, боржником за яким є ОСОБА_2 , виданого на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2009 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00159 від 26.06.2007 року.

6. Поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-799/09 від 07.12.2009 року, боржником за яким є ОСОБА_3 , виданого на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2009 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00159 від 26.06.2007 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду на період дії перехідних положень через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 28.05.2020 року.

Суддя: О.С. Леонов

28.05.20