"12" травня 2020 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Сингаївського О.П.,
за участю секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -
ВСТАНОВИВ:
До Корольовського районного суду м. Житомира надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, в якій позивач просить суд визначити йому додатковий строк протягом одного місяця, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 25 січня 2006 матір`ю позивача було складено заповіт на користь позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача - ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне позивачу майно, яка складається з нерухомого майна, у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 . Проте, позивач не звернувся з поважних причин в шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини. Позивач вказав, що не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки тривалий час перебував у відрядженні на території Російської Федерації місто Москва, де виконував будівельні роботи на об`єкті будівництва. Крім того, позивач зазначив, що у зв`язку з неможливістю прибути до м. Житомира, ним була надана довіреність на ім`я ОСОБА_4 на вчинення відповідних дій з питань оформлення спадщини. В подальшому ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач з метою захисту та реалізації своїх спадкових прав вимушений звернутись з даною заявою до суду.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2019 року у вказаній справі було відкрито провадження, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
04 лютого 2020 року на адресу суду від Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака В.Я. надійшли затребувані документи, а саме спадкова справа № 31/2019 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення (а.с.69).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи.
Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Судом встановлені та підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами наступні факти.
Згідно із заповітом, посвідченого Кулінічем Р.В., державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори 25 січня 2006 року за реєстровим № 2-48, ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 все своє рухоме та нерухоме майно, яке на день її смерті буде їй належати, з чого б таке не складалося та де б воно не знаходилось, а також все, на що вона за законом матиме право (а.с.8).
ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.08.2018, видане Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що вчинено актовий запис №2104 (а.с.6).
Померла ОСОБА_3 являється матірю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7) .
Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07.08.2019, Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтака В.Я. , відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини (а.с.9).
На обґрунтування пропущення строків для прийняття спадщини, позивач зазначає, що реалізувати свої спадкові права після смерті своєї матері на спадкове майна не вдалося у зв`язку з тривалим перебування у відрядженні на території Російської Федерації місто Москва, де виконував будівельні роботи на об`єкті будівництва, що підтверджується посвідкою про відрядження, виданою ТОВ «Гранд Ланшафт» (а.с.10).
Так, згідно вищевказаної посвідки ОСОБА_1 направляється у відрядження в АДРЕСА_2 для здійснення виробничих робіт на 180 календарних днів з 01 вересня 2008 року по 01 квітня 2019 року .
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
В даній справі судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказом, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 мав об`єктивні перешкоди для вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та суд визнає ці обставини поважними.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованими, пропущений позивачем строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причин.
Таким чином позов підлягає задоволенню.
Позивачем не ставиться вимога про стягнення з відповідача судового збору.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 1220, 1222, 1223, 1261, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 209, 258, 259, 263-266, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Перебіг визначеного додаткового строку рахувати з дати набрання рішенням законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О. П. Сингаївський