АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року

м. Чернівці

справа № 724/621/19

провадження 822/404/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Владичана А.І., Одинака О.О.

секретар Чубрей І.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2019 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Гураль Л.Л.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позов мотивований тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1 .

Зазначав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані, але не проживають у будинку АДРЕСА_1 з 2013 року.

Посилаючись на те, що не має можливості розпоряджатися своїм майном, просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні передбачені законом підстави для захисту права ОСОБА_1 шляхом визнання членів сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не взяв до уваги виписку з по господарської книги № 31 №3307-1, яка є належним доказом у справі, оскільки відповідно до вказаної виписки головою домогосподарстава по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 є власником домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 .

У довідках від 21 грудня 2018 року № № 3307, 3307-1 виданих виконкомом Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області зазначено склад сім`ї: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колишня дружина та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка.

В акті від 01 лютого 2019 року про не проживання осіб складеному позивачем ОСОБА_1 та свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживають з 2013 року.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

За змістом статей 264, 265 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; у мотивувальній частині рішення, зокрема , зазначаються фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що «суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 686/18993/17-ц (провадження № 61 -48870св18) зроблено висновок про те, що суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідачі як члени сім`ї (дружина власника та донька) набули право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Ці обставини повинні доводитися належними та допустимими доказами.

Викладені норми матеріального права дають підстави для висновку, що член сім`ї власника житла, має обмежене право користування приватним житлом і у разі створення ним перешкод для реалізації власником свого права користування власністю, за рішенням суду право користування члена сім`ї може бути припинено.

Правові норми сервітуту мають пріоритетне право застосування до спірних правовідносин, тому у зв`язку із доведеності факту не проживання відповідача без поважних причини більше одного року в квартирі, закон дозволяє визнати його такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі норми ч.2 ст. 405 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником домогосподарства, яке знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відповідачі спільним побутом із позивачем не пов`язані, тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна, на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року у справі № 734/387/15-ц, Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 526/3206/17 та Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 216/1036/17.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є членами сім`ї позивача та не укладали з ним договір про порядок користування спірним будинковолодінням, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

При зверненні до суду першої інстанції позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 768 гривні 40 копійок, що підтверджується квитанцією №1551 від 26 лютого 2019 року (а.с.15) та за подання апеляційної скарги - 1153 гривні, що підтверджується квитанцією № 4288 від 18 червня 2019 року (а. с. 47).

З огляду на зазначене, слід стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 384 гривні 20 копійок з кожного в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та по 576 гривні 50 копійок з кожного в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 384 гривні 20 копійок з кожного в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та по 576 гривні 50 копійок у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 13 травня 2020 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді : А.І. Владичан

О.О. Одинак