Справа № 148/1107/19
Провадження №2/148/306/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 травня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Тульчині за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,5464 гектарів, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0068, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВН №028875, виданого Тульчинською райдержадміністрацією Вінницької області 06.11.2002.

До видачі вищевказаного державного акту його мати володіла вказаною земельною ділянкою на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) серія ВН №0437403 від 16.06.2000.

Він звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку у зв`язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті його матері.

В зв`язку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері ОСОБА_2 , а саме, на земельну ділянку.

Позивач в підготовче засідання не з`явився. Від його представника надійшла заява, згідно якої він просить розглянути справу у його та позивача відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач - представник Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в підготовче засідання не з`явився. Направив суду заяву, в якій просить справу розглянути без представника відповідача, позовні вимоги визнаються повністю.

Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказах, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть від 06.04.2001 серія НОМЕР_2 (а.с.7) ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Усачове, Біляївського району, Одеської області померла ОСОБА_2 , яка в свою чергу являлась матір`ю позивача, про що свідчить рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22.09.2016 (а.с.68).

Після її смерті відкрилася спадщина за законом, яка складалася із:

- земельної ділянки площею 2,5464 гектарів, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0068, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВН №028875, виданого Тульчинською райдержадміністрацією Вінницької області 06.11.2002, що в свою чергу також підтверджується копією даного державного акту (а.с.8) та копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.04.2018 №ВН-018 (а.с.13-15).

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) від 16.06.2000 (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_2 як члену КСП "Іскра" с.Тарасівка, Тульчинського району, Вінницької області належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Іскра" розміром 2,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно копії спадкової справи №340/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 58-71) вбачається, що 13.06.2016 ОСОБА_1 звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини і того ж дня відбулася реєстрація спадкової справи спадкодавця ОСОБА_2 . Згідно копії довідки виконкому Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 03.05.2018 №719, наявної у спадковій справі, на момент смерті ОСОБА_2 , вона проживала разом із сином ОСОБА_1 14.05.2019 за №2014/02-14 державним нотаріусом було повідомлено ОСОБА_1 про те, що йому неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,5464 гектарів, що розташована на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, кадастровий номер :01:002:0068, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ОСОБА_1 в зв`язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ВН №028875, виданий Тульчинською райдержадміністрацією Вінницької області 06.11.2002, тобто після смерті спадкодавця. Інших заяв про прийняття спадщини серед матеріалів спадкової справи немає.

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснив ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до ІНФОРМАЦІЯ_2 або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство.

Оскільки смерть спадкодавця ОСОБА_2 наступила до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до даних правовідносин застосуванню підлягають норми ЦК УРСР (в ред.1963 р.).

Згідно із вимогами ст. 524 ч. 1 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 ч. 1 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіту не залишила, а тому спадкування у даному випадку здійнюється за законом та її син ОСОБА_1 - позивач у справі, як спадкоємець першої черги за законом, який на момент смерті матері проживав разом з нею, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину.

Окрім того, згідно ст.560 ЦК УРСР 1963 року оформлення спадщини на той час було правом, а не обов`язком спадкоємця.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи норму ч.4 ст.206 ЦПК України, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного процесу, беручи до уваги, що відповідач безпосередньо права позивачів не порушував, вважає за можливе не стягувати на користь позивачів понесені ними судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 524 , ст. 529, ч. 1 ст. 548, ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, ст. 15, 16, 392 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч.3 ст.200, ч. 4 ст.206, ст.263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, спадкоємцем першої черги якого він став після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на земельну ділянку площею 2,5464 гектарів, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0068, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВН №028875, виданого Тульчинською райдержадміністрацією Вінницької області 06.11.2002.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: