Справа № 441/1423/19 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/811/746/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар: Фейір К.О.

розглянувши у м.Львові у відсутності учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Гаталяка Макара Ярославовича на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 27 січня 2020 року у справі за позовом представника ОСОБА_1 - Гаталяка Макара Ярославовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест» про заборону звертати стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в :

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Гаталяк М.Я. звернувся із позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» про заборону звертати стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження у договорі іпотеки, укладеного 22.08.2007 р. між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 .

Позовну заяву мотивує тим, що 03.07.2019 р. позивачка отримала лист № КПФК-050/19 від 18.06.2019 р. від ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» з вимогою погасити заборгованість в сумі 40 101 986,10 грн. У разі невиконання такої, відповідач розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки, а також, реалізує своє право на продаж предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві шляхом укладення від свого імені договору купівлі-продажу.

Покликається на те, що Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 01.04.2015 р. у позові ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку відмовлено.

Крім того, зазначає, що 03.07.2015 р. Апеляційний суд Львівської області скасував вищевказане рішення, і ухвалив нове, яким відмовив у зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку з підстав пропуску строку на пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Тому вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на даний час взагалі неприпустимо, подвійне стягнення на предмет іпотеки не допускається, дії банку щодо звернення в односторонньому позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки вважає протиправними, та сприймає такі як посягання на власність позивачки.

З огляду на наведене, просить заборонити ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» звертати стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження у договорі іпотеки, укладеного 22.08.2007 р. між «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 .

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив представник позивача. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним. Не погоджується з висновком суду, що відповідач не порушив право позивачки, а лише заявив про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки закон надає право власнику майна звернутися з позовом до суду за захистом свого права власності ще до його порушення згідно з ч.2 ст.386 ЦК України. Стверджує, що загроза відчуження іпотечного майна в позасудовому порядку є очевидною та передбачена п.5.2 договору іпотеки від 22.08.2007 року, а тому позивач звернулася за захистом свого дійсного, а не теоретичного чи ефемерного права власності і саме норма ч.2 ст.386 ЦК України дозволяє звернутися до суду на стадії демонстрації порушником своїх намірів, тобто ще до порушення права власності. Просить рішення скасувати та задовольнити позов.

Відповідно до ст.360 ЦПК України ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕНТ» подала Відзив на апеляційну скаргу. У Відзиві зазначає, що вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоч були належним чином повідомлені про дату,час та місце судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно частини другої ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За змістом частини другої ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Судом встановлено такі обставини.

22.08.2007 р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір №18/07-МБ із ОСОБА_4 . Відповідно до кредитного договору позивач надав ОСОБА_4 , кредитні кошти лімітом 40000 доларів США, який зобов`язався повернути кошти в повному обсязі до 21.08.2017 р.

В якості забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору ОСОБА_3 , надав в іпотеку нерухоме майно - будинок, розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором іпотеки від 22.08.2007 р. (а.с. 3).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер і згідно із заповітом його спадкоємцями є дві його доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Позивач стверджує, що спадщину вона прийняла, оскільки подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 01.04.2015 р. у позові ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку відмовлено (а.с. 7-8).

03.07.2015 р. Апеляційний суд Львівської області скасував вищевказане рішення, і ухвалив нове, яким відмовив у зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку з підстав пропуску строку на пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника (а.с. 24-27).

15.05.2019 року між ТОВ «ФК «Інвент» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договори про відступлення прав за Договорами іпотеки (а.с.40-44).

03.07.2019 р. позивачка ОСОБА_1 отримала від відповідача ТзОВ «ФК «Інвент» лист із вимогою погасити у тридцятиденний строк з дня отримання вимоги заборгованість за кредитним договором в сумі 40 101 986,10 грн., та у разі залишення цієї вимоги без задоволення, ТОВ «ФК «Інвент» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку відповідно до ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та умов Договору іпотеки шляхом реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки або звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від власного імені (а.с. 45).

09.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» та просила заборонити звертати стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження у договорі іпотеки, укладеного 22.08.2007 року між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» і ОСОБА_3 .

В позові ОСОБА_1 зазначила, що сприймає лист ТзОВ «ФК «Інвент» від 18.06.2019 року як посягання на її власність, хоча ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» пропустив шестимісячний строк на пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, що свідчить про втрату права вимоги, а тому втратили право вимоги і усі правонаступники ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Просить на підставі ч.2 ст.386 ЦК України заборонити ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» звертати стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження у договорі іпотеки, укладеного 22 серпня 2007 року між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 .

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок скерування позивачці листа із вимогою погасити заборгованість та про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, вона не зазнала жодного втручання в свої права, таке не спричинило суттєвого негативного впливу на позивачку і вона не зазнала жодної реальної шкоди, її права та інтереси залишились непорушними.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 просила про захист свого порушеного права шляхом заборони ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» звертати стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження у договорі іпотеки, укладеного 22 серпня 2007 року між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 .

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в статті 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становиша, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту частини 2 статті 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Правовий аналіз наведених положень ЦПК України, ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не суперечить положенням статті 16 ЦК України. Зокрема, частиною 2 указаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Однак, матеріали справи свідчать про те, що даний позов не може бути задоволений у зв`язку з тим, що права відповідача як спадакоємця боржника зазначеною вимогою не порушені.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, що в зв`язку з неправомірними діями або бездіяльністю порушуються права особи, яка звернулася до суду за захистом.

Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

З точки зору закону, при вирішенні спору суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимога надіслана на адресу позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» про погашення заборгованості у тридцятиденний строк, а також попередження про намір розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку не свідчать про порушення прав позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що таке право позивача передбачене п.5.1 Договору іпотеки не спростовують висновків суду про відмову в позові, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу про те, що вона є власником іпотечного майна.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Однак в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про право на спадщину в складі якої є нерухоме майно, зокрема предмет іпотеки, а відтак позовні вимоги є недоведеними та не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст.374 ч.1 п.1 , 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Гаталяка Макара Ярославовича залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 27 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 21 вересня 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Судове рішення набрало законної сили:

Помічник судді: М.В.Кобилецька

Дата засвідчення копії: