провадження № 2-з/752/359/20
УХВАЛА

30.09.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

за участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.09.2020 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

29.09.2020 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб «BMW» модель «528і GT» (номер шасі НОМЕР_1 ), реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ТОВ «ВІЕЙБІ ЛІЗИНГ» (ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ»).

В обґрунтування заяви зазначено про те, що позивач звернулась до суду із позовом про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, зазначаючи про те, що позивач та відповідач уклали договір фінансового лізингу, але відповідач порушив умови договору, безпідстано нарахував штрафні санкції та на даний час існує ймовірність відчуження автомобіля відповідачем на користь третіх осіб, що утруднить чи зробить неможливим у майбутньому виконання рішення суду в даній справі в разі задоволення позову, а відтак позивачка вимушена звернутись до суду із даною заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За умовами п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів поданого позову, між сторонами виник спір, зокрема, щодо виконання договору фінансового лізингу, за яким позивачем сплачено лізингові платежу згідно графіку, але відповідач безпідставно розірвав договір з метою ухилення від передачі автомобіля у власність позивача.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Доводи та наявні у справі докази, дають підстави припускати, що відповідач зможе здійснити відчуження спірного рухомого майна в період перебування справи в провадженні суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»).

Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Судом, при вирішенні заяви про забезпечення позову, враховано співмірність виду забезпечення позову, за яким звернулась позивач до суду, а саме накладення арешту на рухоме майно, та заявленими позовними вимогами.

Враховуючи те, що позивачем пред`явлено позов про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, та наявні підстави припускати, що відповідач зможе відчужити автомобіль на користь третіх осіб в період перебування справи в провадженні суду, а тому суд знаходить обґрунтованими доводи про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Зваживши наведене в сукупності, а також приймаючи до уваги те, що накладення арешту на рухоме майно є відповідним і співмірним способом забезпечення у даній справі, суд вважає, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та законною, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Забезпечити позов, шляхом накладення арешту, до набрання законної сили рішення суду у даній справі, - на транспортний засіб «BMW» модель «528і GT» (номер шасі НОМЕР_1 ), реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ТОВ «ВІЕЙБІ ЛІЗИНГ» (ТОВ «БЕСТ ЛІЗИНГ»).

Дані позивача - ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Дані відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕСТ Лізинг» (ТОВ «ВІЕЙБІ ЛІЗИНГ»), Код , адреса: 01054, м.Київ, вул. Ярославів вал, будинок 13/2, /літера Б/

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя Н.П. Чередніченко