ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/876/19 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Квітки О.О.,

при секретарі - Поповій В.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Соляника В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадженняв смт Золочів цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Саноіл» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні працівника з компенсацією втраченої її частини у зв`язку з інфляцією, стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Саноіл» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Саноіл» (далі - ТОВ «Саноіл», відповідач), після уточнення позовних вимог просив стягнути: заборгованість по заробітній платі в сумі 2 773,01 грн; в рахунок відшкодування заборгованості по витратам на відрядження по авансам та звітам в сумі 25646,35 грн; середній заробіток за весь період затримки розрахунку, починаючи з 05.06.2019 по 25.02.2020 в сумі 37 583,03 грн, відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн, а також судові витрати по справі. Свої вимоги аргументував тим, що з 22.12.2015 по 05.06.2019 він працював в ТОВ «Саноіл» водієм. В період із 01.05.2019 по 05.06.2019 йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата. Внаслідок протиправних дій відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 10 000 грн.

29.08.2019 представник ТОВ «Саноіл» подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив стягнути із ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану розукомплектуванням транспортного засобу в розмірі 70 458,57 грн, моральну (немайнову) шкоду, яка виразилася в приниженні ділової репутації, зниженні престижу та підриву довіри до діяльності ТОВ «Саноіл» у розмірі 50 000 грн, а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що ТОВ «Саноіл» здійснює господарську діяльність, пов`язану із вантажними перевезеннями. 22.12.2015 до ТОВ «Саноіл» прийнятий ОСОБА_1 на посаду водія. 17.05.2015 до ТОВ «Саноіл» згідно із наказом № 751-к та подорожнього листа № 120574 ОСОБА_1 прийняв автомобіль марки DAF, модель FT XF 105.460, р.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки KRONE, модель SDP 27, р.н. НОМЕР_2 , які належать на праві власності ТОВ «Саноіл», для виконання перевезення вантажів за замовленнями контрагентів у міжнародному сполученні, по маршруту: м. Дергачі України - Бельгія - Україна. Того ж дня ОСОБА_1 виїхав у відрядження, транспортний засіб знаходився у технічно справному стані. Протягом травня 2019 року в ТОВ «Саноіл» проводився аналіз даних щодо заправок автопоїздів ТОВ «Саноіл» на автозаправних станціях Shell у Нідерландах, оскільки останнім часом почастішали випадки розбіжностей між даними АЗС Shell та даними GPS-датчиків пального, якими обладнані сідлові тягачі ТОВ «Саноіл» щодо кількості заправленого дизельного палива. Згідно із даних АЗС Shell була заправлена одна кількість, однак дані GPS-датчики пального показували іншу кількість, меншу на 10-20 літрів. І такі випадки стали частішати і повторювались, в тому числі і на автопоїзді, яким керував відповідач. Відповідач пояснював такі розбіжності недоливом палива з боку персоналу АЗС Shell. У зв`язку із цим, у ТОВ «Саноіл» виникли підозри у недобросовісності персоналу АЗС Shell, які здійснювали недолив палива у баки. Керівництво ТОВ «Саноіл» неодноразово у телефонних переговорах зверталося до компанії Shell Polska Sp. z o.o. (Республіка Польща), яка надає послуги ТОВ «Саноіл» щодо заправок автотранспорту з вимогою посилити контроль за своїм персоналом АЗС Shell у Нідерландах та припинити несанкціонований недолив у паливні баки. Пізніше вдалось встановити, що персонал АЗС Shell у Нідерландах немає жодного відношення до недоливу палива у паливні баки, оскільки недолив є наслідком зловживання з боку окремих водіїв автотранспортних засобів ТОВ «Саноіл», які під час заправки недоливали 10-20 літрів палива в паливний бак, а заливали в паливну каністру чи в баки сторонніх автомобілів (фактично продавали). Наприкінці травня 2019 року, коли ОСОБА_1 перебував у Нідерландах було проведено контрольний залив палива у баки сідлового тягача під керуванням ОСОБА_1 на АЗС за участі персоналу АЗС. За результатами контрольного заливу кількість палива за даними АЗС та за даними GPS-датчиків пального повністю співпала, що вказувало на той факт, що до недоливу палива мають відношення саме окремі водії автотранспортних засобів ТОВ «Саноіл», в тому числі і ОСОБА_1 .. В зв`язку із чим, керівництво ТОВ «Саноіл» було вимушене вибачатися перед керівництвом компанії Shell Polska Sp. z o.o . за непідтверджені підозри та звинувачення. 30.05.2019 ТОВ «Саноіл» звернувся до компанії Shell Polska Sp. z o.o. з листом з проханням сприяти у припиненні несанкціонованого заливу палива водіями ТОВ «Саноіл» на АЗС Shell та посиленням контролю у цьому питанні, шляхом інформування про такі випадки ТОВ «Саноіл» та залучення поліції. Після проведеної наприкінці травня 2019 року контрольної заправки ОСОБА_1 , перебуваючи у відрядженні та завершуючи черговий рейс по маршруту: місто Берген-оп-Зом Нідерланди - селище Докучаєвське Харківський район Харківської області, замість того, щоб доставити вантаж, який перебував під митним контролем, до вантажоодержувача ПрАТ «Філіп Морріс Україна» 01.06.2019 прибув у місто Дергачі, залишив ввірені йому транспортні засоби на вулиці Лозівській, 96, біля контрольно-пропускного пункту автогаражу ТОВ «Саноіл», а ключі віддав черговому контролеру по КПП, заявивши, що відмовляється продовжувати рейс та вирушив у невідомому напрямку. Про свою категоричну відмову завершити рейс та доставити вантаж ОСОБА_1 повідомив телефоном начальника автомобільної колони ТОВ «Саноіл» ОСОБА_3 , який в свою чергу запискою від 01.06.2019 проінформував про це генерального директора ТОВ «Саноіл» ОСОБА_4 доповідною запискою від 01.06.2019. Крім того, ОСОБА_3 ще однією доповідною запискою від 01.06.2019 проінформував генерального директора про те, що не зміг запустити двигун автомобіля марки DAF, модель FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який ОСОБА_1 залишив біля КПП автогаражу ТОВ «Саноіл», в зв`язку із чим просив створити комісію для огляду транспортного засобу на предмет технічного стану та комплектації. 01.06.2019 на підставі наказу по ТОВ «Саноіл» № 01/06-1АО було створено комісію та проведено огляд автопоїзду у складі сідлового тягача марки DAF, модель FT XF 105.460, р.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки KRONE, модель SDP 27, р.н. НОМЕР_2 . За результатами огляду у автомобілі виявили відсутність штатного холодильника та автономного опалювача, непрацездатність акумуляторних батарей, невідомого виробництва та походження, які ніколи не придбавалися та не встановлювалися на цей транспортний засіб. Отже, обладнання із сідлового тягача зникло під час перебування його під керуванням ОСОБА_1 .. Тому ОСОБА_1 завдав майнову шкоду на загальну суму 70458,57 грн. Крім того, внаслідок дій ОСОБА_1 , а саме маніпуляцій під час заправок на АЗС Shell було завдано моральної (немайнової) шкоди ТОВ «Саноіл», яка виразилася в приниженні його ділової репутації, зниженні престижу та підриву довіри до його діяльності з боку іноземного партнера, з яким ТОВ «Саноіл» працює вже понад 9 років. Завдану моральну шкоду ТОВ «Саноіл» оцінює в 50 000 грн. У зв`язку із цим, ТОВ «Саноіл» звернулося до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що 31.05.2019 він завершував рейс із Голландії, коли йому зателефонував п`яний ОСОБА_4 та сказав, що є підозри, що він зливає дизельне пальне, а тому він може залишити автомобіль і добиратися додому сам. Він вирішив все-таки завершити рейс до кінця. Коли він був на території України, то зателефонував йому ОСОБА_5 і сказав, щоб він підігнав автомобіль до гаража, а ключі залишив у охоронця. Йому відомо, що це була вказівка гендиректора ТОВ «Саноіл» ОСОБА_4 , щоб він залишив авто, а інша людина доставила товар на тютюнову фабрику. Під`їхав до автогаража підприємства десь о 15 годині 31.05.2019, щоб передати авто старшому автоколони. Оскільки нікого не було, то віддав документи та ключі від автомобіля охоронцю на ім`я ОСОБА_6 . Також він написав заяву на звільнення, а також написав заяву, щоб скасували довіреність на отримання грошей. 05.06.2019 він пішов у офіс, де хотів здати звіт. ОСОБА_7 на роботі не було. Він зайшов на першому поверсі офісу до кадровика, який передав йому трудову книжку. Цей же кадровик просив, щоб він ще раз підписав довіреність на передачу коштів ОСОБА_8 , проте він цього не зробив. ОСОБА_9 (займається видачею коштів) повідомив, що грошей ще немає. Він передав ОСОБА_10 номер картки та попросив, щоб гроші йому перерахували на карту. Пізніше йому зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що йому дзвонив ОСОБА_8 , який сказав, що ніяких грошей він не отримає. Раніше він отримував кошти за рейси у конверті, залежно від кілометражу рейсу. Холодильник і автономний обігрівач були в кабіні автомобіля DAF, модель FT XF 105.460, р.н. НОМЕР_1 . В холодильнику у нього була їжа. Він фізично сам би не зміг витягнути ці речі із кабіни. Тобто автомобіль був повністю укомплектований. До нього приблизно о 17 год. 31.05.2019 телефонував водій, який вивантажував авто на фабриці, та запитував про технічний стан автомобіля. Проте мова не йшла про недокомплект чи поломку акумуляторів. Відвозили саме на вказаному автомобілі, оскільки він був зазначений у митній декларації. Авансовий звіт він передавав разом із заявою. У відрядження він їздив із своїм тестем ОСОБА_11 , який також був звільнений із ТОВ «Саноіл». Вони заправляються на заправках Shell, проте на кожному автомобілі встановлені датчики GPS, які слідкують за використанням палива, а тому злити паливо неможливо. Крім того, в письмових поясненнях зазначив, що за загальним правилом касир повинен видавати готівку тільки тій особі, яка зазначена у видатковому касовому ордері або видатковій відомості (п. 36 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України). Але для нашого випадку в цьому документі є виняток. Так, якщо замість працівника з`явився його представник і підтвердив свої повноваження відповідною довіреністю, то: 1) у видатковому касовому ордері після П.І.Б. одержувача готівки (у цьому випадку, працівника, який не зміг з`явитися) бухгалтер повинен вказати П.І.Б. представника (проставляння якихось додаткових записів/відміток Положенням № 637 не передбачено); 2) у разі видачі зарплати за видатковою відомістю перед підписом про отримання коштів (графа 5 відомості) касир повинен зробити в ній запис «За довіреністю». В обох випадках касир повинен забрати та зберегти довіреність. Її потрібно додати до видаткового касового ордера або видаткової відомості відповідно. Довіреність на отримання заробітної плати доведеться видавати на кожну її виплату (тобто вона може бути лише разовою). Тому, наприклад, видати одну довіреність на отримання зарплати протягом півроку не вийде. Це пов`язано з тим, що при отриманні зарплати представник повинен надати її касиру підприємства. Касир, у свою чергу, залишає її у себе. Так, представнику доведеться пред`явити касиру паспорт або документ, що його замінює (касир же повинен записати його найменування, номер, ким і коли виданий). Також представник повинен розписатися у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про отримання відповідної суми (гривень - словами, копійок - цифрами) (пп. 3.5 і 3.6 Положення № 637). (а.с. 108 т.2).

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ісоєв М.Н. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Проти зустрічного позову заперечив, зазначивши про безпідставність вимог ТОВ «Саноіл».

Представник відповідача ТОВ «Саноіл» - адвокат Соляник В.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, зустрічний позов підтримав. У своєму відзиві на первісний позов, окрім іншого, зазначив, що ОСОБА_1 було залучено до перевезень вантажів по території України та у міжнародному сполученні автомобілями ТОВ «Саноіл» з 22.12.2015. 03.06.2019 у зв`язку із відсутністю позивача на робочому місці та неподанням звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт (авансовий звіт), генеральний директор ТОВ «Саноіл» ОСОБА_4 видав наказ № 03/06-1зв «Про складання авансового звіту», яким доручив заступнику генерального директора ОСОБА_8 скласти авансовий звіт замість ОСОБА_1 , а також, у разі наявності заборгованості ТОВ «Саноіл» перед ОСОБА_1 за авансовим звітом, грошові кошти, що належать до виплати у якості відшкодування витрат власних коштів, здійснених ОСОБА_1 у відрядженні. Наказом передбачалася - у разі відсутності ОСОБА_1 на роботі у день звільнення, грошові кошти необхідно виплатити ОСОБА_8 , який має відповідну довіреність від ОСОБА_1 05.06.2019 відповідача було звільнено із роботи за власним бажанням на підставі його особистої заяви. 05.06.2019 ОСОБА_8 через касу ТОВ «Саноіл» отримав замість ОСОБА_1 по довіреності від 22.12.2015 грошові кошти: по авансовим звітам у сумі 25 646,35 грн; у якості виплати заробітної плати за травень 2019 року у сумі 1980,84 грн; у якості компенсації за невикористану відпустку у сумі 8521,64 грн. Загальна сума виплачених коштів склала 36 148,83 грн. Оскільки в день звільнення ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці, ТОВ «Саноіл» 05.06.2019 надіслав йому рекомендованим листом письмове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. 07.06.2019 ОСОБА_1 прибув до ділового офісу ТОВ «Саноіл», де він отримав трудову книжку, про що власноручно розписався в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ТОВ «Саноіл», а разом із трудовою книжкою ОСОБА_8 в присутності свідків передав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 36 148,83 грн. Після чого, ОСОБА_1 залишив приміщення ділового офісу ТОВ «Саноіл». ТОВ «Саноіл», звільняючи ОСОБА_1 з роботи, виконав всі встановленні чинним законодавством вимоги і забезпечив дотримання його прав та охоронюваних законом інтересів. У зв`язку із цим, вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Саноіл» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні працівника, та ін. суми вважає безпідставними. Також підтримав зустрічний позов та просив його задовольнити із підстав, які зазначені в ньому.

Допитана як свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона працювала з 2017 по 2019 рік в ТОВ «Саноіл» помічником генерального директора, допомагала останньому із організаційними питаннями. ОСОБА_1 працював водієм. Приблизно о 11-12 год. в травні чи червні 2019 року юрист ОСОБА_13 їй приніс трудову книжку, яку необхідно було передати директору на підпис. Вона занесла її директору, який підписав та віддав заступнику директора ОСОБА_8 .. Потім ОСОБА_8 віддав їй вказану трудову книжку разом із грошима (суму не знає) у файлі та попросив віддати ОСОБА_1 .. Вона покликала ОСОБА_1 , який чекав у коридорі, та віддала йому вказані речі у файлі.

Допитаний як свідок ОСОБА_4 пояснив, що працює генеральним директором ТОВ «Саноіл». ОСОБА_1 працював в його компанії водієм приблизно 5 років, потім написав заяву про звільнення та звільнився. 01.06.2019 (це була субота) він чергував на підприємстві. Приблизно о 8 год. 15 хв. він приїхав на роботу, десь об 11 годині поїхав на зустріч, а повернувся приблизно о 14 год. Завгар ОСОБА_3 повідомив його, що ОСОБА_1 залишив автомобіль біля прохідної, а ключі в охоронця. Також повідомив, що не змогли завести автомобіль, бо були відсутні акумулятори. Також не було холодильника та автономного обігрівача Він сказав ОСОБА_3 , щоб написав про це доповідні записки. Вказаний автомобіль завели за допомогою іншого автомобіля. ОСОБА_1 перевозив тютюн, більше 20 тон. 01.06.20219 він підписав наказ про створення комісії, яка перевіряла технічний стан довіреного ОСОБА_1 автомобіля. 05.06.2019 він приїхав на роботу, привітався із водіями, які були присутні. Йому дали на підпис трудову книжку ОСОБА_1 , яку він потім передав своєму заступнику ОСОБА_8 .. Останній вийшов та передав трудову книжку та гроші ОСОБА_1 .. Потім ОСОБА_1 заглянув у кабінет та запитав - чи не викликав він його? На що він відповів, що ні, оскільки не хотів спілкуватися із ОСОБА_1 .. Хто розписувався у відомості про отримання грошових коштів - ОСОБА_1 чи ОСОБА_8 йому невідомо.

Допитаний як свідок ОСОБА_8 пояснив, що працює заступником генерального директора ТОВ «Саноіл», є одним із засновників. Їхнє підприємство займається перевезеннями і в них працює близько 220 водіїв. ОСОБА_1 працював водієм приблизно 3 роки. Напарником ОСОБА_1 був його тесть. 01.06.2019 ОСОБА_1 не завершив рейс та залишив свій автомобіль біля в`їзду до гаража ТОВ «Саноіл». Пропуск ОСОБА_1 на проїзд у гараж ніхто не скасовував. Ключі від автомобіля ОСОБА_1 кинув охоронцю на прохідній. Від завгаража ОСОБА_3 йому стало відомо, що автомобіль розукомплектований. По вказаному факту була створена комісія, яка виявила відсутність автономного опалювача, холодильника та оригінальних акумуляторів у автомобілі. 05.06.2019 він взяв гроші, які необхідно було виплатити ОСОБА_1 , оскільки у нього була відповідна довіреність від ОСОБА_1 .. Подібні довіреності йому видали майже всі водії. Заяви від ОСОБА_1 про анулювання довіреності не було. Через два дні прийшов ОСОБА_1 , якому він передав трудову книжку із грошима (приблизно 36 148 грн). Це була сума і авансу, і залишок заробітної плати, і компенсація за відпустки. Факт передачі коштів бачили секретар і директор. Перед підписанням шляхового листа механік разом із водієм перевіряють автомобіль.

Допитаний як свідок ОСОБА_13 пояснив, що він працює в ТОВ «Саноіл» заступником генерального директора із правових питань. Взагалі він обслуговував із правових питань ТОВ «Саноіл» із липня 2007 року. Із ОСОБА_1 він знайомий, оскільки займався документацією при працевлаштуванні останнього на роботу в підприємство. ОСОБА_1 працював водієм у ТОВ «Саноіл» із 2015 року. Ніяких претензій до його роботи не було. В червні 2019 року ОСОБА_1 не завершив рейс та залишив транспортний засіб перед гаражем ТОВ «Саноіл». Крім того, ОСОБА_1 не здав авансовий звіт про відрядження. 01.06.2019 ОСОБА_1 написав заяву про звільнення за власним бажанням. Він займався підготовкою документації щодо звільнення, а рішення приймав генеральний директор ОСОБА_4 .. Трудову книжку ОСОБА_1 він залишив у помічника генерального директора. 05.06.2019 ОСОБА_1 не з`явився до офісу підприємства за розрахунком і йому було направлено повідомлення про необхідність з`явитися та отримати трудову книжку. 07.06.2019 до офісу підприємства з`явився ОСОБА_1 , який розписався у наказі про звільнення і в журналі обліку трудових книжок. Також він брав участь у листуванні із компанією Shell Polska Sp. z o.o., яка надає ТОВ «Саноіл» послуги із заправки паливом. Проводилася звірка і виявилася недостача палива. Представники ТОВ «Саноіл» вважали, що недобросовісні працівники Shell Polska Sp . z o.o. в Нідерландах не доливають в баки паливо, а тому просили усунути вказаний недолік. Нащо компанія Shell Polska Sp. z o.o. провела перевірки та виявили, що зі сторони її працівників порушень немає. Було встановлено, що зливи дизелю здійснюють водії ТОВ «Саноіл», в тому числі до цього дотичний і ОСОБА_1 .. За останній рейс ОСОБА_1 зарплата була виплачена в повному обсязі. Він особисто не бачив як передавалися кошти. Також він чув про ситуацію щодо недоукомплектування автомобіля ОСОБА_1 ..

Допитаний як свідок ОСОБА_10 пояснив, що працює заступником директора по експлуатації в ТОВ «Саноіл». ОСОБА_1 знає як одного із водіїв підприємства. Він відповідає за міжнародні перевезення, тобто дотримання міжнародного і вітчизняного законодавства при перевезенні вантажів. Він перевіряє авансові звіти водіїв, робить висновок щодо їх правильності. Оплатою праці він не займається, тільки у виключних випадках, коли немає ОСОБА_8 .. Перед виходом в рейс фірма забезпечує водія грошовими коштами для відрядження.

Допитаний як свідок ОСОБА_3 пояснив, що працює начальником автоколони ТОВ «Саноіл» з 2004 року. ОСОБА_1 працював водієм у його підпорядкуванні. Заробітну плату він не видає. В суботу 01.06.2019 йому зателефонував охоронець та повідомив, що ОСОБА_1 залишив автомобіль біля в`їзду у гараж. Він хотів загнати вказаний автомобіль у гараж, проте не зміг завести. Електрики поміняли акумулятори, щоб загнати автомобіль на територію бази. Також оглянувши автомобіль, встановив відсутність автономного опалювача та холодильника. Для автомобілів підприємства купуються акумулятори однієї фірми, а не китайські, які були виявлені в автомобілі DAF, модель FT XF 105.460, на якому приїхав ОСОБА_1 .. Вважає, що інші особи не змогли зняти зазначені речі.

Допитаний як свідок ОСОБА_16 пояснив, що працює контролером на прохідній до гаражу ТОВ «Саноіл». Він чергував із 08 год. 31.05.2019 по 08 год. 01.06.2019. Вони фіксують всі заїзди у гараж, крім того це фіксується комп`ютером.

Допитаний як свідок ОСОБА_17 пояснив, що працює контролером на КПП ТОВ «Саноіл». ОСОБА_1 знає як одного із водіїв підприємства. 01.06.2019 ОСОБА_1 повернувся із рейсу, на територію гаража не заїхав. Він порадив ОСОБА_1 , щоб він передав автомобіль та ключі керівництву, проте останній його не послухав і віддав йому ключі. ОСОБА_1 забрав його тесть. Десь через 3 години автомобіль загнав на територію гаражу завгар ОСОБА_3 .. Він помітив, що автомобіль довго не могли завести. Вказівок щодо того, щоб не запускати автомобіль ОСОБА_1 на територію підприємства, йому не надходило. У ОСОБА_1 також був електронний чіп, за допомогою якого він міг заїхати на територію підприємства.

Допитаний як свідок ОСОБА_18 пояснив, що працює водієм в ТОВ «Саноіл». Із ОСОБА_1 у нього нормальні відносини. В понеділок 03.06.2019 він приїхав приймати авто в напарника. Директор попросив його проїхатися із новим водієм на фабрику з виробництва сигарет, де необхідно було розмитнити автомобіль DAF, модель FT XF 105.460, на якому приїхав ОСОБА_1 . Він не перевіряв в той день комплектацію автомобіля. Заробітну плату вони отримують через касу офісу. Він також давав довіреність на отримання заробітної плати ОСОБА_8 .. Вони розписуються за отримання заробітної плати.

Допитаний як свідок ОСОБА_20 пояснив, що він працював 12 років водієм у ТОВ «Саноіл». ОСОБА_1 є його зятем. Коли працював на вказаному підприємстві водієм, то на прохання генерального директора ОСОБА_4 привозив різні передачі із закордонних поїздок. На його прохання надати йому новий автомобіль, ОСОБА_4 почав вимагати у нього 1000 євро. Також вимагав гроші за різні поломки, які ставалися із автомобілем. У зв`язку із цим його відносини із ОСОБА_4 погіршилися. Коли він здавав звіт ОСОБА_21 в середині травня 2019 року, то його до себе запросив ОСОБА_4 та при ньому зателефонував ОСОБА_1 і сказав, що може залишити авто. 31.05.2019 він забрав ОСОБА_1 біля гаражу ТОВ «Саноіл» в Дергачах . Вони пробували заїхати на територію гаражу, але їм було заборонено. В кабіні автомобіля ОСОБА_1 було все на місці: холодильник був праворуч від водія. На зняття автономного опалення треба затратити приблизно 1-2 години. Як йому, так і ОСОБА_1 ОСОБА_4 не заплатив взагалі. Із-за цього він і звільнився.

Судом встановлено, що з 22.12.2015 по 05.06.2019 ОСОБА_1 працював водієм автотранспортних засобів в ТОВ «Саноіл», звільнений за власним бажанням (а.с. 10, 45, 65-66, 100-101, 121 т. 1). 05.06.2019 ОСОБА_1 отримав трудову книжку, про що свідчить підпис в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них (а.с. 92-93, 145-146 т. 1).

ОСОБА_1 17.05.2019 був відряджений до Бельгії на автомобілі DAF, д.н. НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_2 , з метою перевозки вантажів (а.с. 11 - 16, 47-50 т. 1).

Згідно із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 25.06.2019 за 1 квартал 2019 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено12555,02 грн доходу (а.с. 17 т. 1).

Відповідно до довіреності від 22.12.2015 ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_8 отримувати у ТОВ «Саноіл» від його імені належну йому заробітну плату, в тому числі аванси, премії, компенсації, матеріальну допомогу, інші виплати, нараховані йому як оплату праці та у зв`язку із виконанням ним трудових обов`язків, а також отримувати грошові кошти, що виплачуються йому як відшкодування витрат власних коштів, здійснених ним під час перебування у відрядженнях, в зв`язку із недостатністю авансових коштів на відрядження. Вказана довіреність видана без права передоручення і діє до 31.12.2020 (а.с. 33 т.1).

Між компанією Shell Polska Sp. z o.o. та ТОВ «Саноіл» 21.06.2010 укладено договір про видачу та використання карток euroShell (а.с. 53-56 т. 1).

В листі № 30/05-1юр. від 30.05.2019 ТОВ «Саноіл» до Shell Polska Sp. z o.o. зазначено, що під час проведення аналізу даних щодо заправок автопоїздів ТОВ «Саноіл» на АЗС Shell у Нідерландах, зокрема SHELL STATION ROLINK, N 735/BENTHEIMERSTRAAT 79, DE LUTTE, 7587 NG, NETHERLANDS, ними було виявлено ряд випадків, коли водії здійснювали залив дизельного палива не тільки в баки транспортного засобу, а й окремо в паливні каністри та/або баки сторонніх транспортних засобів (тобто продають). При цьому, залив палива здійснювався за ініціативою самих водіїв з метою подальшого його привласнення. З метою захисту власних економічних інтересів ТОВ «Саноіл» вжило ряд заходів, щоб виключити повторення несанкціонованого заливу палива. ТОВ «Саноіл» просить сприяння у вирішенні цього питання та посилити контроль з боку персоналу АЗС SHELL STATION ROLINK за заправками автопоїздів та обмежити можливість водіям автопоїздів ТОВ «Саноіл» можливість заливу палива у каністри та/або баки сторонніх транспортних засобів (а.с. 57-58 т. 1).

В доповідній записці начальника автомобільної колони ОСОБА_3 генеральному директору ТОВ «Саноіл» від 01.06.2019 зазначено, що о 12 год. 30 хв. 01.06.2019 йому подзвонив ОСОБА_1 , який виконував рейс на автомобілі ДАФ, д.н. НОМЕР_1 , про відмову завершувати рейс. Замість того, щоб доставити вантаж під митним контролем замовнику ПрАТ «Філіп Морріс Україна », водій ОСОБА_1 залишив автомобіль на вулиці біля прохідної ТОВ «Саноіл», а ключі від нього віддав черговому по КПП. При цьому заявивши, що завершувати рейс у міжнародному сполученні відмовляється та поїхав у невідомому напрямку. На його прохання завершити рейс або передати автомобіль в установленому порядку відповів жорсткою відмовою (а.с. 59 т. 1).

В аналогічній записці ОСОБА_3 вказав, що він не зміг запустити двигун автомобіля ДАФ, д.н. НОМЕР_1 , та просить зробити комісію по догляду вказаного автомобіля та причепа на предмет технічного стану та комплектації (а.с. 60 т. 1).

Наказом № 01/06 - 1 АО створено комісію для огляду транспортних засобів (а.с. 150 т. 1). З акту огляду транспортних засобів від 01.06.2019 вбачається, що комісією встановлено відсутність: штатного холодильнику сідлового тягача, автономного опалювача, а акумуляторні батареї непрацездатні, невідомого походження та виробництва, які ніколи не придбавалися ТОВ «Саноіл», у зв`язку із чим запустити двигун не виявляється можливим (а.с. 62, 118 т. 1).

Згідно із наказом №03/06-1зв від 03.06.2019 заступнику генерального директора ОСОБА_8 було доручено скласти і підписати замість ОСОБА_1 звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт (авансовий звіт) по відрядженню ОСОБА_1 , яке тривало з 17.05.2019 по 01.06.2019. У разі наявності заборгованості ТОВ «Саноіл» перед ОСОБА_1 за авансовим звітом, грошові кошти, що належать до виплати у якості відшкодування витрат власних коштів, здійснених ОСОБА_1 у відрядженні, виплатити ОСОБА_1 в день звільнення. У разі відсутності ОСОБА_1 на роботі у день звільнення грошові кошти виплатити ОСОБА_8 , який має відповідну довіреність від ОСОБА_1 .. Підставою для складання авансового звіту замість ОСОБА_1 є ненадання останнім власноручно складеного авансового звіту, що є порушенням пунктів 3, 6 Порядку складання Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2015 № 841 (а.с. 63-64 т. 1).

Із звіту про використання коштів від 05.06.2019, виданих на відрядження або під звіт вбачається, що перевитрата ОСОБА_1 становила 41,14 євро (а.с. 67-71 т. 1).

Відповідно до рахунків на передоплату № 1908585 від 22.08.2019 та № 1908688 від 27.08.2019 ТОВ «Саноіл» були закуплені Cooler box Compresso за 29 875,87 грн та автономний обігрівач за 28 674,13 грн (а.с.89-90).

З видаткової накладної № SI від 21.06.2018 видно, що ТОВ «Саноіл» були закуплені акумуляторні батареї GIGAWATT в кількості 4 штуки за 23817,14 грн (а.с. 91 т. 1).

У відомостях на виплату готівки зазначено, що ОСОБА_1 отримав 25 646,35 грн за червень 2019 року (а.с. 135-136 т. 1), 1980,84 грн за травень 2019 року(а.с. 137-138 т. 1), 8 521,64 грн за червень 2019 року (а.с. 139-140 т. 1).

05.06.2019 ТОВ «Саноіл» на адресу ОСОБА_1 було направило листа про необхідність отримання трудової книжки (а.с. 141-144 т. 1).

Відповідно до наказу № 02/01-1ДВ від 02.01.2019 ТОВ «Саноіл» встановлено розмір добових витрат при відрядженнях в межах України та при відрядженнях за кордон (а.с. 147 т. 1)

За даними бухгалтерського обліку ТОВ «Саноіл», в день звільнення водія автотранспортних засобів ТОВ «Саноіл» ОСОБА_1 , а саме 05.06.2019, йому було нараховано грошові кошти у наступному розмірі: 25 646,35 грн - відшкодування витрат на відрядження по авансовим звітам (звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 60521 від 05.06.2019 (на суму 41,14 євро) та звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 60522 від 05.06.2019 на суму 24387,82 грн; 1980,84 грн - заробітна плата за травень; 8 521,64 грн - компенсація за невикористану відпустку (69 днів) та заробітна плата за 3 робочі дні червня 2019 року. Всього нараховано 36 148,83 грн. Грошові кошти у вказаному розмірі було повністю виплачено 05.06.2019 через касу підприємства ОСОБА_8 , який відповідно до довіреності від 22.12.2015, був уповноважений ОСОБА_1 отримувати від ТОВ «Саноіл» належні йому грошові кошти (бухгалтерська довідка від 02.10.2019) (а.с. 172 т. 1).

В Журналі обліку виїзду і заїзду автомобілів у гараж (початий 26.04.2019, закінчений 17.07.2019) за 01 червня 2019 міститься запис: «15:20 без чипов ( ОСОБА_1 )» (а.с. 229-230 т. 1).

Із звіту по зупинкам транспортного засобу DAF, д.н. НОМЕР_1 , вбачається, що вказаний автомобіль прибув на вулицю Лозівську в м. Дергачі о 11:17 01.06.2019 (а.с. 231-239 т. 1).

Відповідно до довідки ТОВ «Саноіл» № 18/02-1 від 18.02.2020 середня заробітна плата ОСОБА_1 за період з 05.06.2019 по 19.02.2020 становить 35672,91 грн (а.с. 1-2 т. 2).

Згідно із податкових звітів ТОВ «Саноіл» ОСОБА_1 нараховувалася заробітна плата за червень 2019 року (а.с. 42-103 т. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно із ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В ст. 79 ЦПК України зазначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 4, 5, 8 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні 30.04.2020 позивач ОСОБА_1 подав фотокопію його заяви, яку він писав 01.06.2019 на ім`я директора ТОВ «Саноіл», щоб скасувати довіреність на отримання заробітної плати (а.с. 109 т.2). Проте суд, даючи оцінку вказаній фотокопії, виходить із наступного. Позивачем подано вказану заяву після підготовчого судового засідання та початку розгляду справи по суті. Про існування вказаної заяви на момент подачі позовної заяви позивач не зазначав. Крім того, на фотокопії заяви відсутні будь-які відмітки, що вона подавалася 01.06.2019 до ТОВ «Саноіл». У зв`язку із вищенаведеним, суд вважає, що вказана заява є недостовірним та недопустимим доказом та не бере її до уваги при вирішенні справи.

Щодо первісного позову позивача ОСОБА_1 до відповідача ТОВ «Саноіл» суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається із інформації із податкової звітності, до моменту звільнення з ТОВ «Саноіл» ОСОБА_1 нараховувалася заробітна плата, з якої відраховувалися обов`язкові збори та платежі. Згідно із показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а також із відомості на виплату готівки №77 за червень 2019 р. від 05.06.2019 замість ОСОБА_1 заробітну плату отримав заступник генерального директора ТОВ «Саноіл» ОСОБА_8 .. Нарахування заробітної плати за травень-червень 2019 року ОСОБА_1 також підтверджується звітами до податкових органів.

У своїх додаткових письмових поясненнях позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 задля спростування доводів відповідача про виплату заробітної плати посилаються на Постанову Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004 N 637. Проте вказаний нормативний акт втратив чинність. Видача готівки на момент спірних правовідносин регулюється Постановою Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 29.12.2017 № 148. В п. 28 зазначеної постанови вказано, що касир проводить видачу готівки тільки особі, зазначеній у видатковому касовому ордері або видатковій відомості. Видача готівки проводиться за довіреністю, оформленою у встановленому порядку згідно із законодавством України, особам, які з поважних причин не мають змоги поставити підпис власноручно. У видатковому касовому ордері після прізвища, імені та по батькові одержувача готівки бухгалтер зазначає прізвище, ім`я та по батькові особи, якій довірено одержати готівку, а в разі видачі готівки за видатковою відомістю перед підписом про одержання грошей касир робить у ній напис "За довіреністю". Видача готівки за довіреністю проводиться відповідно до вимог, передбачених у пункті 27 розділу III цього Положення. Довіреність або нотаріально засвідчена копія довіреності залишається в касира і додається до видаткового касового ордера або видаткової відомості.

Дослідивши вказані доводи та довіреність від 22.12.2015, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_8 отримувати замість нього належну йому заробітну плату, суд вважає, що можливі порушення касира при видачі уповноваженій особі заробітної плати у вигляді не залишення нотаріально засвідченої копії довіреності чи довіреності, не свідчать про те, що заробітна плата не була видана ОСОБА_8 як уповноваженій особі.

ОСОБА_1 у позовній заяві стверджує, що неодноразово звертався до ТОВ «Саноіл» із вимогою виплатити заробітну плату, проте доказів на підтвердження такого твердження не надає. У випадку протиправних дій представників ТОВ «Саноіл» ОСОБА_1 міг звернутися із заявами до відповідних контролюючих чи правоохоронних органів, проте таких звернень не було.

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним фактом остаточного розрахунку із ОСОБА_1 в день звільнення і отримання трудової книжки, тому підстав для задоволення вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 2 773,01 грн; в рахунок відшкодування заборгованості по витратам на відрядження по авансам та звітам в сумі 25646,35 грн немає, відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за весь період затримки та моральної шкоди.

По зустрічному позову суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 130 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Згідно із ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

В статті 135-1 КЗпП України зазначено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

В ст. 138 КЗпП України зазначено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Як вбачається із досліджених доказів, між ТОВ «Саноіл» та ОСОБА_1 не було укладено договору про повну матеріальну відповідальність. Взагалі у Переліку посад і робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємство, установа, організація можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженому постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 рокуN 447/24, посада водія відсутня.

Крім того, керівництво ТОВ «Саноіл» не пред`являло жодних претензій до ОСОБА_1 щодо розкомплектованості автомобіля на день звільнення - 05.06.2019, хоча на той час вже було відомо про відсутність деталей автомобіля та заміну акумуляторів. В наказі про звільнення відсутнє розпорядження про відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 задля відшкодування шкоди, завданої підприємству. Суд також звертає увагу на те, що представник ТОВ «Саноіл» не звернулися до правоохоронних органів з приводу виявлених розукомплектувань автомобіля. Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що представники ТОВ «Саноіл» не довели, що заподіяна підприємству шкода виникла внаслідок винних протиправних дій чи бездіяльності ОСОБА_1 , тому підстав стягувати із останнього майнову шкоду, завдану розукомплектуванням транспортного засобу, немає.

У задоволенні вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення моральної (немайнової) шкоди, яка виразилася в приниженні ділової репутації, зниженні престижу та підриву довіри до діяльності ТОВ «Саноіл» у розмірі 50 000 грн суд відмовляє із наступних підстав.

Відповідно до ч.1, п. 4 ст. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 зазначено, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Отже, під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, можна вважати втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошення комерційної таємниці, а також учиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стороною позивача за зустрічним позовом не надано доказів, які б вказували на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності ТОВ «Саноіл». З листа на адресу підприємства Shell Polska Sp . Z o.o. від 30.05.2019 не можливо зробити висновок, що відбулося зниження престижу чи підрив довіри до діяльності ТОВ «Саноіл». Тим більш не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про розбіжності між даними АЗС Shell та даними GPS - датчиків автомобілів ТОВ «Саноіл». Жодні із досліджених доказів не вказують на те, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 причетний якимось чином до протиправних дій із недоливу палива у баки автомобілів ТОВ «Саноіл».

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

За змістом ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову в задоволенні як первісного, так і зустрічного позову, суд відмовляє позивачам за первісним та за зустрічним позовами у стягненні судових витрат.

Керуючись ст.ст. 4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 141, 235, 258, 259, 263- 265, 272, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Саноіл» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні працівника з компенсацією втраченої її частини у зв`язку з інфляцією, стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Саноіл» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкодивідмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Золочівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 травня 2020 року.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Саноіл», , адреса: 62459, Харківська область, Харківський район, смт Високий, адреса розташування офісу : 61002, м. Харків, вул. Алчевських буд.25 Б.

Суддя О. О.Квітка