Справа № 405/666/20
Провадження № 2-з/405/6/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому (позові) просить стягнути з відповідача на його (позивача) користь заборгованість за договором позики від 04.07.2019 року в розмірі 14 000,00 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 29 січня 2020 року становить 346 085,60 грн.

Одночасно з поданням позовної заяви, позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву за вх. № 2586 про забезпечення позову, в якій просив забезпечити зазначений позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 в межах ціни позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що він (позивач) звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього заборгованості за договором позики від 04.07.2019 року в розмірі 14 000,00 доларів США. При цьому, за даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 28.01.2020 року за відповідачем обліковується 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_1 вважає, що на даний час існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року відкрито спрощене провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з викликом учасників справи.

Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до п.п. 4, 10 роз`яснень пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження в ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, при цьому, згідно з ч. 3 зазначеної статті, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення позову відповідав предмету позову.

Судом встановлено, що предметом позову позивача ОСОБА_1 є вимога майнового характеру: стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 04.07.2019 року в розмірі 14 000,00 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 29 січня 2020 року становить 346 085,60 грн.

Підставою позову позивач зазначив на те, що відповідно до складеної відповідачем ОСОБА_2 розписки від 04.07.2019 року він ( ОСОБА_2 ) купив право оренди у ОСОБА_3 на водяний об`єкт, розташований в с. Покровка, Компаніївського району, Кіровоградської області, площею 19,81 га та зобов`язався повернути кошти в розмірі 14 000,00 доларів США або еквівалент у гривні в строк до 01 грудня 2019 року, однак, у зазначений термін, відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, кошти не повернув.

Крім того, з заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, вбачається, що позивач обрав вид забезпечення позову шляхом накладення арешту все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 в межах ціни позову.

Необхідність вжиття заходу забезпечення позову обраним вище способом, в заяві позивач ОСОБА_1 зазначив про те, що за відповідачем обліковується 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим існує велика ймовірність відчуження відповідачем належного йому на праві власності майна, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду, ухваленого за результатами розгляду даної цивільної справи.

З аналізу положень статті 150 ЦПК України слідує, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу по справі (є власністю відповідача).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 197859192 від 28.01.2020 року, наданої позивачем до заяви, встановлено, що в Державному реєстрі є наявною актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна, Реєстраційний номер майна: 7065200; Тип майна: будинок; Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ; Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 10.08.2011; Дата внесення запису: 10.08.2011; ПІБ: ОСОБА_2 ; Форма власності: приватна спільна часткова; Частка власності: 1/2; Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності,-, 09.08.2011, Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради.

Крім того, згідно з отриманою судом в порядку п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України інформацією судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.04.1994 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно чи продати його.

Окрім того, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні і тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися належним йому майном з метою ухилення від виконання судового рішення.

З огляду на викладене вище, керуючись наведеними нормами процесуального права, розглядаючи заяву про забезпечення позову в межах доводів, викладених в заяві про забезпечення позову, приймаючи також до уваги, що між сторонами існує спір майнового характеру про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 14 000,00 доларів США, враховуючи також, що до вирішення спору в суді відповідач має об`єктивну можливість відчужити належну йому на праві приватної спільної часткової власності частку об`єкту нерухомого майна на користь третіх осіб, що, в свою чергу, може свідчити про можливе порушення законних прав та інтересів позивача та відповідно вчинення відповідачем дій, направлених на ухилення від можливого виконання рішення суду, та є достатніми підставами вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, на підставі чого та з урахуванням вимог розумності та справедливості, забезпечення збалансованості інтересів учасників справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову, та вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову частково, застосувати захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на об`єкт нерухомого майна 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 09.08.2011 року, в межах суми позову, яка становить 14 000,00 доларів США.

В іншій частині заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 , - залишити без задоволення, з підстав відсутності будь-яких об`єктивних та достовірних даних щодо належності відповідачу рухомого майна.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,- задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі № 405/666/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 09.08.2011 року, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, в межах суми позову, яка становить 14 000,00 доларів США.

В іншій частині заяву про забезпечення позову, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Дата постановлення ухвали 21.02.2020 року.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова