Провадження № 2/742/30/20
Єдиний унікальний № 742/2294/19
20 лютого 2020 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Короткої А.О.,
при секретарі - Здоровець Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», представник позивача - Мальцева Анастасія Владленівна , до ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстраційного обліку, -
Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про його виселення та зняття з реєстраційного обліку, а саме: з квартири загальною площею 39,2 м?, житловою - 19,6 м?, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за ТОВ «Кредитні ініціативи» відповідно до ст.37 ЗУ «Про іпотеку» було оформлено право власності на вказану вище квартиру, яка належала на праві власності ОСОБА_2 , правовою підставою чого, є відповідне застереження в п.п.4.2.1 Договору іпотеки від 22.05.2007 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Свідоцтва про право власності №153861499 від 25.01.2019 року таке було зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі рішення державного реєстратора Пінчука Івана Юрійовича, індексний номер: 45206870 від 25.01.2019 року, а саме: на квартиру загальною площею 39,2 м?, житловою - 19,6 м?, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки законним власником згаданої вище квартири є ТОВ «Кредитні ініціативи», то в силу ст.317 ЦК України відповідач, втратив своє право власності на квартиру, а одночасно втратив і право користування нею. Позивач звертався до відповідача з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, ОСОБА_2 надсилалася вимога про добровільне виселення.
Проте, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання у цій квартирі, колишній власник продовжує користуватися нею та відмовляється добровільно виселятися. Такі дії відповідача створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватися та розпоряджатися нерухомим майном, подальше проживання відповідача в квартирі, що належить на праві власності ТОВ «Кредитні ініціативи», та відмова добровільно звільнити помешкання перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися нерухомим майном на свій розсуд, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси ТОВ «Кредитні ініціативи», у зв`язку з чим і було подано відповідний позов.
Представник позивача до суду не з`явилася, проте надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.83).
Відповідач на розгляд справи не з`явився, хоча належним чином був неодноразово повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с.34, 40, 58, 62, 66, 82). Про причини неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання чи відзиву на позов до суду не подавав.
Саме тому суд на підставі наявних в справі доказів ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав.
У відповідності зі ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст.13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що на підставі ст.37 ЗУ «Про іпотеку» право власності на квартиру, загальною площею 39,2 м?, житловою - 19,6 м?, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було перереєстровано з ОСОБА_2 на ТОВ «Кредитні ініціативи».
Правовою підставою для реєстрації права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно є відповідне застереження в Іпотечному договорі від 22.05.2007 року про задоволенням вимог іпотекодержателя (п.4.2.1 Іпотечного договору), посвідчене державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Колодуб С.М., зареєстровано в реєстрі за №1-2101, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (а.с.10-12).
Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №153861499 від 25.01.2019 року було зареєстровано право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Пінчука Івана Юрійовича, Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області, індексний номер: 45206870 від 25.01.2019 року, а саме: на квартиру, загальною площею 39,2 м?, житловою - 19,6 м?, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).
Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з довідкою б/н від 09.07.2019 року, виданою відділом адміністративних послуг Прилуцької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в реєстрі територіальної громади значиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31).
12.06.2019 року позивач звертався до ОСОБА_2 з вимогою про добровільне звільнення житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, з обов`язковим зняттям з реєстраційного обліку та звільненням від особистих речей, намагаючись врегулювати питання у досудовому порядку (а.с.7-9).
Проте зазначена вимога залишена колишнім власник без виконання, що нині створює перешкоди позивачеві у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном.
Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Відповідно до вимог ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
За змістом ч.3 ст.109 ЖК УРСР та ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Таким чином, на даний час ОСОБА_2 не є власником вказаної вище квартири, але продовжує проживати в ній без будь-яких правових підстав, у добровільному порядку помешкання не звільняє, що беззаперечно перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися нерухомим майном на свій розсуд, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси ТОВ «Кредитні ініціативи.
Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог.
Оскільки з припиненням права власності колишнього власника на спірне приміщення втрачається й право користування таким як ним, так і членами його сім`ї, то позивачеві очевидно чиняться перешкоди у користуванні майном у зв`язку з фактичним проживанням відповідача у ньому, що позбавляє права на вільне використання та розпорядження майном, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні позивачем своєю власністю шляхом виселення відповідача ОСОБА_2 з займаного приміщення, а саме: з квартири загальною площею 39,2 м?, житловою - 19,6 м?, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, застосування у даній ситуації положень ч.2-4 ст.109 ЖК України, які вказують на випадки надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що є предметом іпотеки, не потребується, оскільки нині спірні правовідносини пов`язані виключно зі спором між власником майна та іншими особами, які чинять перешкоди у реалізації цього права власності, а тому виходять за межі обумовлених за вказаними нормами закону процедур звернення стягнення.
Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зокрема пункту 26, однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання особи є рішення суду про виселення, яке набрало законної сили.
Таким чином, на підставі всіх з`ясованих обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позов ТОВ «Кредитні ініціативи» беззаперечно підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 добровільно укладав іпотечний договір від 22.05.2007 року та погоджувався з усіма його умовами, проте в порушення таких нині відмовляється звільнити житлове приміщення в добровільному порядку на вимогу позивача.
На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то судові витрати у справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 1921,00 грн.
На підставі викладеного та ст.41 Конституції України, ст.16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.109 ЖК України, керуючись ст.2, 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд
Виселити в примусовому порядку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН - НОМЕР_1 , з квартири загальною площею 39,2 м?, житловою - 19,6 м?, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН - НОМЕР_1 , звільнити від особистих речей квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН - НОМЕР_1 , який зареєстрований в квартирі загальною площею 39,2 м?, житловою - 19,6 м?, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленим ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 03.03.2020 року.
Суддя А.О.Коротка