провадження №2-п/243/24/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

За участю

секретаря судового засідання Мирошниченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Слов`янська заяву Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.12.2019 року за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року до суду звернувся представник Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.12.2019 року за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 14.01.2020 року АТ Українська залізниця" було отримане зазначене заочне рішення. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , колишній робітник Регіональної філії «Донецька залізниця» то АТ Укрзалізниця, після отримання ухвали суду, доручило представляти її інтереси - Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», яка отримала ухвалу суду по справі лише 03.02.2020 року. В судовому засіданні представник відповідача був відсутній, про розгляд цієї справи не знав, у зв`язку з чим, не мав змоги подати відзив на позовну заяву. З висновками викладеними у заочному рішенні суду, представник відповідача не згоден. Просить суд поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та переглянути його.

В судове засідання сторони не з`явились, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, їх не явка не є перешкодою у вирішенні питання про перегляд заочного рішення.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду від 26.12.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги задоволено

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця», на користь ОСОБА_1 , заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року у розмірі 20 649 (двадцять тисяч шістсот сорок дев`ять) грн. 52 коп., в тому числі заборгованість по виплаті вихідної допомоги та компенсацію за невикористані 17 днів щорічної відпустки, без урахування обов`язкових платежів та податків.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця» утримати з 20 649 грн. 52 коп., податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця», на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Вирішуючи питання про наявність підстав щодо скасування заочного рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Крім того, у відповідність до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін строк на оскарження рішення, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76, 77 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст. 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до абзацу 3 описової частини рішення суду від 18.12.2012 року зазначено: Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В той же час, суд вважає, що доводи представника заявника та обґрунтування доказів про його неналежне повідомлення про дату, час та місце судового засідання при розгляді цивільної справи 26.12.2019 року Слов`янським міськрайонним судом, спростовуються повідомленням про вручення поштового відправлення про явку в судове засідання 26.12.2019 року, що було доставлено 24.12.2019 року (а.с.71), інших будь-яких доказів, які б впливали на висновки суду, представником заявника в судове засідання надано не було.

Також, суд вважає, посилання представника відповідача, що заочне рішення суду постановлено на підставі недоведених обставин та доказів, що мають значення для справи, які суд прийняв до уваги, в обґрунтуванні заяви про перегляд заочного рішення є непогодженням з винесеним рішенням по суті та обґрунтуванням апеляційної скарги.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 287 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.12.2019 року за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги відмовити, у зв`язку з відсутністю підстав.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко