ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року м. Чернівці

справа № 2-1811/2009

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Перепелюк І.Б., Височанської Н.К.

секретар Ковальчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , про відновлення втраченого судового провадження цивільної справи №2-1811/2009 р. за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 квітня 2020 року (головуючий у І ій інстанції ОСОБА_4 )-,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_2 , який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження цивільної справи №2-1811/2009 року за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2009 року позовні вимоги банку задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 1 680 873 гривень 50 коп.

Про наявність вищевказаної судової справи вона не знала та не отримувала жодного процесуального документу, копію зазначеного судового рішення було отримано у Кіцманському районному суді Чернівецької області лише 18.10.2019 року.

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/490/20

Як вбачається з роз`яснення суду від 24.10.2019 року про неможливість ознайомлення з матеріалами вказаної цивільної справи, оскільки, відповідно до Акту №4 від 08.06.2017 року «Про вилучення та знищення справ, що не підлягають зберіганню», складеного Кіцманським районним судом Чернівецької області, матеріали цивільної справи №2-1811 було знищено.

Для можливості подати заяву про скасування заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.11.2009 року так як наявні документи, які спростовують наявність заборгованості перед позивачем у вказаному в рішенні суду розмірі, оскільки ОСОБА_1 вчасно оплачувала свої зобов`язання за кредитним договором, який був предметом судового розгляду, вважає за необхідне відновити втрачене судове провадження.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 квітня 2020 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Ноцького Олександра Вікторовича, про відновлення втраченого судового провадження цивільної справи №2-1811/2009р. за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту, відмовлено.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та направити справу для розгляду в порядку загального позовного провадження.

Посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, порушенням норм процесуального права.

Доводи скарги мотивує тим, що висновок суду в частині встановленого факту про відомості щодо подання ОСОБА_1 заяви про перегляд заочного рішення суду у 2013 році, а відтак і наявність у неї можливості отримати доступ до матеріалів цивільної справи, не відповідає фактичним обставинам справи і не підтверджується письмовими доказами у вигляді копії вказаної заяви про перегляд заочного рішення.

Разом з тим вважає, що на даний час ще не втрачена можливість отримати всі необхідні документи від сторін, так як згідно нормативних вимог, встановлених Постановою НБУ від 27.11.2018 року №130, а саме п.111, в якому зазначений строк зберігання первинних документів з операційної діяльності в тому числі кредитних договорів та похідних документів у п`ять років, з моменту виконання договору. Як вбачається з витягу із виконавчого провадження щодо виконання заочного рішення суду у цій справі, воно було закрито у 2016 році, тобто строк зберігання вказаних документів кредитної справи ще не сплив.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заяви про відновлення втраченого судового провадження, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що достатніх матеріалів для точного відновлення втраченого провадження не надано, та інформації щодо можливого їх місця знаходження не встановлено.

За приписами частини 1 ст.488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.489 ЦПК України визначено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

За змістом ст.493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Ратифікація Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) покладає на нашу державу обов`язок неухильного додержання зобов`язань за цим міжнародно-правовим документом, що вимагає від нашої держави необхідності організувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити реальне гарантування передбаченого Конвенцією права на судовий захист, створити рівні умови доступу до правосуддя.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського суду з прав людини законодавчо ґрунтується на нормах п.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року, згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, у якій зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Суду розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

Однією з гарантій забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві є існування на законодавчому рівні інституту цивільного процесуального права відновлення втраченого судового провадження. Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення.

Мета звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження в обов`язковому порядку має бути пов`язана із захистом прав та інтересів заявника.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06 червня 2018 року у справі №754/1480/17-ц (провадження №61-16832св18), висновки якого, відповідно до частини 4 ст.263 ЦПК України щодо застосування відповідних норм права, враховує суд, - метою відновлення втраченого судового провадження може бути одержання завіреної копії судового рішення, виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, скасування заходів забезпечення позову, вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання, тощо.

Дослідивши матеріали скарги колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження, оскільки вважає за необхідне подати заяву про скасування заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.11.2009 року та призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч.ч.2,3 статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи копію зазначеного судового рішення ОСОБА_1 було отримано 18.10.2019 року. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15.11.2019 року відмовлено у прийняті заяви про перегляд заочного рішення, аргументуючи тим, що заяву подано майже через 10 років після ухвалення рішення суду, пропущений строк на подання заяви підлягає поновленню, однак заявником не ставилося питання про поновлення такого строку.

Тому повторно звернутися із заявою про перегляд заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.11.2009 року ОСОБА_1 , не зможе, оскільки дане питання вже вирішувалося судом першої інстанції.

Крім того, матеріали справи містять докази, які свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про розгляд цивільної справи №2-1811/2009 р. за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, що підтверджується, зокрема ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2013 року, про залишення без руху заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, яка подана з порушенням вимог п.6 ст.229 ЦПК України , та ухвалою суду першої інстанції від 12.03.2013 року про визнання неподаною та повернутою заявнику.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність можливості ОСОБА_1 ознайомитися з матеріалам цивільної справи№2-1811/2009 р. , ще у 2013 році, яка згідно акту №4 від 08.06.2017 року «Про вилучення та знищення справ, що не підлягають зберіганню», складеного Кіцманським районним судом Чернівецької області, було знищено вказану цивільну справу.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обтяження нежитлового приміщення, на підставі іпотечного договору серії ВЕХ №470840, №470841 від 04.10.2107 року, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Головна 18, власником якого є ОСОБА_1 , та договору купівлі-продажу від 22.06.2016 року, укладеного між ТОВ «»Кей_Колект» та ТОВ «Сентоза Істейт» щодо продажу вказаного майна, що підтверджують завершення виконавчого провадження за виконавчим листом по цивільній справі №2/1811/2009, також свідчить про обізнаність ОСОБА_1 , про розгляд цивільної справи та виконання рішення суду.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У розумінні норм процесуального права України особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом та розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства.

Однак право на доступ до суду не є абсолютним, воно може підлягати законним обмеженням, внаслідок дії закону, зокрема норм процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду здійснені у відповідності до обставин що встановлені в ході судового розгляду, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.Б. Перепелюк

Н.К. Височанська