Номер провадження: 22-ц/813/3085/20
Номер справи місцевого суду: 495/1922/19
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району) про зобов`язання надати житлову кімнату, на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Боярського О.О. 07 серпня 2019 року у м. Білгород-Дністровський Одеської області, -

встановила:

У березні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про зобов`язання надати житлову кімнату (а.с. 7-9).

В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що вони проживають у двох кімнатах трикімнатної кв. АДРЕСА_1 , які зайняли складом сім`ї три особи на підставі ордеру від 04 квітня 2006 року № 77, виданого Білгород-Дністровською КЕЧ району. На теперішній час, донька ОСОБА_1 - ОСОБА_3 вийшла заміж та проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 також у вказаній квартирі. Позивачі вказують, що їхня родина складом чотири особи займає всього дві кімнати кв. АДРЕСА_1 житловою площею 21,0 кв.м. що значно менше, ніж площа, передбачена нормами ЖК УРСР. До того ж, у трикімнатній квартирі, де вони мешкають, звільнилась третя кімната. За таких обставин, ОСОБА_1 зверталась до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради із заявою про надання вільної кімнати у квартирі, однак їй було відмовлено з огляду на те, що в першу чергу заселяються працівники, потребуючі поліпшення житлових умов. При цьому, позивачі вказують, що знаходяться на квартирному обліку, як такі, що потребують поліпшення житлових умов з 28 травня 2004 року.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено. Зобов`язано виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради надати ОСОБА_1 складом сім`ї чотири особи у складі: дочки ОСОБА_2 , дочки ОСОБА_3 та зятя ОСОБА_4 надати вільну кімнату площею 12,1 кв.м., у кв. АДРЕСА_2 житлового будинку АДРЕСА_3 (а.с. 107-112).

В апеляційній скарзі Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, стягнути з позивачів суму судового збору, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, позивачі не перебувають на квартирному обліку у Білгород-Дністровському гарнізоні, в той час як існує потреба у першочерговому забезпеченні службовими жилими приміщеннями військовослужбовців Білгород-Дністровського гарнізону ( а.с. 117-121).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини районупідлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок АДРЕСА_3 був побудований за рахунок коштів Міністерства оборони України та зданий в експлуатацію в 1994 році.

Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 680 від 16 червня 1997 року трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , була зареєстрована як гуртожиток для заселення молодих сімей військовослужбовців та закріплена за Білгород-Дністровською КЕЧ району.

У відповідності до рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 806 від 08 грудня 2005 року та акту-приймання передачі військового майна, зазначена квартира була передана на баланс об`єднання багатоквартирних будинків «Південне».

Згідно рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 14 від 19 січня 2006 року, квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 33,6 кв.м. було виключено із переліку гуртожитків та передано до комунальної власності (а.с. 22).

Матеріалами справи встановлено, що підставою для вселення позивачів в квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 21,0 кв.м., з правом користування двома кімнатами, стала видача ОСОБА_1 в складі сім`ї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (доньки), ордеру на житлове приміщення у комунальній власності № НОМЕР_1 , виданого 04 квітня 2006 року Білгород-Дністровською КЕЧ району згідно рішення Білгород-Дністровського ВК від 19 січня 2006 року № 14.

14 липня 2018 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 (змінивши прізвище на « ОСОБА_8 »), тому склад сім`ї позивачів змінився та станом на теперішній час позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 проживають вчотирьох у двох кімнатах трикімнатної квартири, що підтверджується довідкою з місця реєстрації про склад сім`ї та прописці № 106 від 05 серпня 2019 року, виданою ОСББ «Южноє» та актом підтвердження сусідів, що містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з акту комісії від 06 серпня 2019 року, кімната площею 12,1 кв.м., що знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 , яка була зайнята громадянином ОСОБА_9 , та звільнена з травня 2019 року.

28 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради із заявою про надання вільної кімнати у квартирі її родині у складі чотирьох осіб, як таким, що потребують покращення житлових умов.

Листом виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 27 лютого 2019 року № В-82/461 ОСОБА_1 було роз`яснено, що переважне право на заселення жилих приміщень, що звільнилися, залишається за Білгород-Дністровською квартирно-експлуатаційною частиною району, оскільки вказаний житловий будинок був побудований за рахунок коштів Міністерства оборони України. При цьому, даним листом було рекомендовано звернутись до Білгород-Дністровської КЕЧ району з проханням надати згоду на передачу звільненої житлової площі її родині.

Листом виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 01 лютого 2019 року № В-82/227, направленим на адресу Білгород-Дністровської КЕЧ району, останню було повідомлено про звернення ОСОБА_1 щодо надання квартири та викладено прохання розглянути питання щодо надання згоди на передачу звільненої кімнати сім`ї ОСОБА_1 , яка потребує поліпшення житлових умов (а.с. 49).

У відповідь на вказане звернення, було надано листа Білгород-Дністровської КЕЧ району вих. № 448 від 22 лютого 2019 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні звільненої кімнати, аргументуючи відмову необхідністю надання житлової площі військослужбовцям Білгород-Дністровського гарнізону.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не забороненим законом.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно зі ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Відповідно до ст. 47 ЖК УРСР, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Згідно зі ст. 54 ЖК УРСР якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім`ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Правила, передбачені частинами першою і другою цієї статті, застосовуються незалежно від належності жилого будинку. У разі відмови в наданні жилого приміщення, що звільнилося, у випадках, передбачених цією статтею, спір може бути вирішено в судовому порядку.

Статтею 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 65 ЖК УРСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У відповідності до ст. 34 Житлового Кодексу Української РСР, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 ЖК УРСР та п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Радою Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок» № 470 від 11 грудня 1984 року (далі - Правила), потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.

Згідно зі ст. 36 ЖК УРСР, облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Вiдповiдно п. 64 Постанови Ради Міністрів Української РСР i Української Республiканської ради професiйних спiлок вiд 11 грудня 1984 р. N 470 "Про затвердження Правил облiку громадян, якi потребують полiпшення житлових умов, i надання їм жилих примiщень в Українськiй РСР", громадяни (в тому числі тимчасово відсутні), відносно яких прийнято рішення про надання жилого приміщення, дають письмове зобов`язання про звільнення займаного жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи в будинку житлово-будівельного кооперативу (за винятком тих, кому жиле приміщення належить на праві приватної власності).

Згідно вимог пункту 24 Постанови Ради Міністрів Українською PCP і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 № 470 Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, (далі - Правил), на кожного громадянина (сім`ю), взятого на квартирний облік, заводиться облікова справа, у якій містяться необхідні документи.

Згідно вимог пункту 25 Правил, Виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 01 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення.

Статтею 43 Житлового кодексу УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, які: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських рад народних депутатів разом з радами профспілок; проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності.

Згідно пункту 38 Правил громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, житловим кодексом УРСР, цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Згідно зі ст. 58 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

З огляду на викладені вище обставини, та враховуючи те, що позивачі проживають на законних підставах у вказаній квартирі згідно ордеру від 04 квітня 2006 року № 77, виданого Білгород-Дністровською КЕЧ району, знаходяться на квартирному обліку як такі, що потребують поліпшення житлових умов, приймаючи до уваги наявність вільного житлового приміщення у вигляді третьої кімнати в квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивачів є обґрунтованими та доведеними, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає необґрунтованим та не приймає до уваги, в якості підстави для скасування судового рішення, посилання у апеляційній скарзі представника Білгород-Дністровської КЕЧ району на те, що позивачі не перебувають на квартирному обліку у Білгород-Дністровському гарнізоні, в той час як існує потреба у першочерговому забезпеченні службовими жилими приміщеннями військовослужбовців Білгород-Дністровського гарнізону.

Так, наявною у матеріалах справи Довідкою від 01 липня 2019 року, виданою Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради підтверджується, що позивачі ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_10 знаходяться на квартирному обліку, як такі, що потребують поліпшення житлових умов, з 28 травня 2004 року. На квартирному обліку не перебував лише чоловік ОСОБА_10 - ОСОБА_4 .

Крім того, колегія суддів враховує той факт, що згідно рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 14 від 19 січня 2006 року, квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 33,6 кв.м. було виключено із переліку гуртожитків та передано до комунальної власності.

Суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади та утворені ними органи місцевого самоврядування (ст.327 ЦК).

Згідно з ст.143 Конституції майном, що є в комунальній власності, управляють територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування. В ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 №280/97-ВР визначено, що представницьким органом місцевого самоврядування є відповідна місцева рада, яка складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Відповідно до п.31 ст.26 закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення цих повноважень та умов їх здійснення.

Таким чином, враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 належить до комунальної власності, і у апелянта відсутні повноваження щодо управління вказаним майном, то останній, відповідно, позбавлений права заперечувати проти передання сіпної квартири у користування позивачам.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку, що представником Білгород-Дністровської КЕЧ району не надано належних та допустимих доказів того, що оскаржуваним рішеннням суду було порушено права та законні інтереси апелянта.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2019 рокуухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району залишити без задоволеня.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 13 березня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе