Справа № 444/342/20
Провадження № 2/444/489/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Староскварявської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу - Головач Орислава Романівна про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . ОСОБА_1 являється дружиною померлого ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 виданим 25.09.1965 року, актовий запис № 25.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося наступне спадкове майно: 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 заповіту не складав, що стверджується довідкою Староскварявської сільської ради від 04.10.2019р. № 634. Інших спадкоємців крім позивачки у ОСОБА_2 не було.

Станом на 30.06.1990 року відповідно до довідки Староскварявської сільської ради від 13.05.2019 року № 318 у колгоспному дворі в АДРЕСА_1 значилися наступні члени господарства: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

16.06.1991 року ОСОБА_3 оформила свідоцтво про право особистої власності на будівлі за адресою: АДРЕСА_1 на праві колгоспного двору.

Позивачка зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку, оскільки її чоловік такого права належним чином не зареєстрував. Просить задоволити позов.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить такі задоволити.

Представник відповідача Староскварявської сільської ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду листа про розгляд справи у відсутності їх представника. Не заперечують проти задоволення позову.

Третя особа приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Головач О.Р. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у її відсутності.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 . Після його смерті залишилося наступне спадкове майно: 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Після його смерті залишився один спадкоємець ОСОБА_1 - позивачка по справі.

Підтвердженням того, що позивачка є дружиною ОСОБА_2 є копія свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 .

Станом на 30.06.1990 року відповідно до довідки Староскварявської сільської ради від 13.05.2019 року № 318 у колгоспному дворі в АДРЕСА_1 значилися наступні члени господарства: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

16.06.1991 року ОСОБА_3 оформила свідоцтво про право особистої власності на будівлі за адресою: АДРЕСА_1 на праві колгоспного двору.

Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають право на 1/3 частину згаданого вище будинку кожен.

Рішенням Староскварявської сільської ради від 26.09.2019 року № 21 здійснено розподіл часток колишнього колгоспного двору по АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожному члену: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

11.10.2019 року в Жовківській державній нотаріальній конторі позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Довідкою Староскварявської сільської ради від 04.10.2019 року № 636 стверджується, що ОСОБА_1 проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 і вели спільне господарство.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Тобто, вони являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах.

Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Незважаючи на внесення записів у по господарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку у праві власності на житловий будинок після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку із тим, що нею не подані належним чином оформлені документи, що підтверджують право власності та факт державної реєстрації згаданого майна за померлим.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки, позивач проживала зі своїм чоловіком на час його смерті, фактично прийняла у користування спадкове майно, яке було зареєстроване в погосподарській книзі, суд приходить до висновку що належним способом захисту порушеного права є визнання права власності на вказане у позові нерухоме майно. Таким чином ОСОБА_1 має право на 1/3 частину згаданого вище будинку з господарськими будівлями та спорудами, як член колгоспного двору та на 1/3 частину в порядку спадкування після смерті свого чоловіка.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку що право позивача підлягає захисту в судовому порядку і у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" та п.3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

Суддя: Ясиновський Р. Б.