Справа № 265/6279/20
Провадження № 6/265/217/20
У Х В А Л А

30 вересня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Дрьомової О.В.

розглянувши подання старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) Бутузової Катерини Вікторівни про примусове проникнення до житла, -

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2020 року старший державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) Бутузова Катерина Вікторівна звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з поданням, яким просить постановити рішення про примусове проникнення до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування подання зазначає, що в провадженні Лівобережного відділу ДВС у місті Маріуполі на виконанні перебиває виконавче провадження АСВП 54610294 з примусового виконання судового наказу № 263/9779/17 від 16.08.2017, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполь, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_3 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі ј частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.08.2017 року та до повноліття дитини. 04.09.2017 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (АСВП № 54610294) та направлено сторонам до відома, згідно ст. 28 Закону Україні «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 . 10.10.2017 постанова про відкриття виконавчого провадження була повернута до відділу ДВС у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. В ході примусового виконання державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Згідно інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником зареєстровано Ѕ частки двокімнатної квартири загальною площею 44,35 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .Виходом за адресою боржника: АДРЕСА_2 , встановлено, що ОСОБА_1 за даною адресою мешкає, з сумою заборгованості зі сплати аліментів ознайомлений, добровільно для перевірки майнового стану та опису майна не допускає.Згідно відповіді з Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб боржник зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 29.06.2016 р. і по теперішній час.Згідно відповідей з МВС, ПФУ та ДФС боржник не працює, розрахункові рахунки в установах банків не має, пенсію не отримує, транспортні засоби не зареєстровані. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 22.09.2020 складає 118 232,67 грн. Наведене, на думку ініціатора подання, є підставою для примусового проникнення до житла боржника.

Старший державний виконавець Бутузова К.В. надала заяву з проханням провести розгляд справи без її участі, на задоволенні подання наполягає.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до статті 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Згідно п. 13 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Отже, за змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Обґрунтовуючи своє подання про проникнення до житла, державний виконавець вказувала на те,що з сумою заборгованості зі сплати аліментів боржник ОСОБА_1 ознайомлений, однак добровільно для перевірки майнового стану та опису майна до свого житла не допускає, має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 119121,74 грн.

Відповідно до частини 1, 4 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, у судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем вчинялись дії, спрямовані на виконання рішення суду, однак ОСОБА_1 ухиляється від його виконання, хоча Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що подання про примусове проникнення до житла є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 борг не сплачує, та перешкоджає проникненню до житла для проведення виконавчих дій.

Керуючись ст. ст.. 76-81, 260, 261, 263, 439, ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Подання старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) Бутузової Катерини Вікторівни про примусове проникнення до житла задовольнити.

Дозволити старшому державному виконавцю Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) Бутузовій Катерині Вікторівні здійснити примусове проникнення до квартири АДРЕСА_4 , власником Ѕ частки якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , для проведення виконавчих дій.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 30 вересня 2020 року.

Суддя Козлов Д.О.