Справа № 225/1048/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2020 року Дзержинський міський суд Донецької області в складі:
головуючої - судді Соляник А.В.,
секретаря судового засідання Черникової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського міського суду Донецької області із позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», за участі третьої особи: Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтувала тим, що між нею та Акціонерним товариством Банком «Русский стандарт», правонаступником якого є відповідач - АТ «Банк Форвард», був укладений кредитний договір № 97113608 на суму 4027,68 грн. строком з 15.05.2012 року по 15.05.2013 рік.
Зазначений виконавчий напис нотаріуса вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню, виходячи з того, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив приписи статті 88 ЗУ «Про нотаріат». Розрахунок розміру не виконаних зобов`язань за кредитним договором за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості.
Виконавчий напис вчинено на підставі розрахунку заборгованості, які підготовлено працівниками банку, що є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача.
Однією з обов`язкових умов для вчинення виконавчого напису є безспірність заборгованості. Позивач вважає, що нарахована заборгованість є спірною.
Як вибачається з наданих копій Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків І.Л. виконавчий напне №7186 від 09.11.2019 року було вчинено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем по заявці 97113608 підписаній між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та позивачем, згідно якої був оформлений кредит на суму 4027,68 грн., строком з 15.05.2012 року по 15.05.2013 рік.
Позивач вважає, що виконавчий напис не міг бути вчиненим, оскільки особисто вона не укладала з АГ «Банк Форвард» будь-яких договорів. в тому числі і кредитних, и про отримання права вимоги по її зобов`язанням від інших кредиторів відповідач її не повідомляв. При цьому з АТ «Банк - Форвард» не інформували її про наявність заборгованості по кредитному договору та його розміру до моменту звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису.
Отже, позивач вважає, що відповідач немає підстав вважати, що нарахована їй заборгованість с безумовною, оскільки відсутні будь-які заперечення з її сторони. Ніяких документів про визнання заборгованості за кредитним договором, або узгодження між ними, його розміру, як сторонами кредитного договору, позивач з відповідачем не підписувала.
Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи позивач в судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій просила задовольнити позов у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Третя особа - Приватний виконавець Павелків Т.Л. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, з заявою про відкладення слухання справи до суду не зверталась.
Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, з заявою про відкладення слухання справи до суду не звертався.
Ухвалою суду від 03 березня 2020 року витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. належним чином засвідчені копії виконавчого напису щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості, а також витребувано від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. належним чином засвідчені копії виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості.
Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», за участі третіх осіб: Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
За загальним правилом стст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» укладено кредитний договір №97113608 на суму 4027,68 грн. з 15.05.2012 до 15.05.2013 року.
Існування кредитних зобов`язань між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт» позивачем не заперечені. Однак з наданих Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків І.Л. копій документів, виконавчий напис № 7186 від 09.11.2019 року було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. по заявці № 97113608 підписаної між позивачем та ПАТ «Банк Русский Стандарт». Згідно даної заявки було оформлено кредит на суму 4027,68 грн. строком з 15.05.2012 до 15.05.2013 року.
Таким чином, ОСОБА_1 зазначає, що особисто вона не укладала з АТ «Банк Форвард» будь-яких договорів, в тому числі кредитних, і про отримання права вимоги по моїм зобов`язанням від інших кредиторів відповідач її не повідомляв, а отже вважає, що виконавчий напис не міг бути вчинений.
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт» є АТ «Банк Форвард».
Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Пунктом 2 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є правонаступництво.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.
Позивач зазначає, що АТ «Банк Форвард» не інформував її про наявність заборгованості по кредитному договору та и розмір до моменту звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису.
До вказаної заяви представником АТ «Банк Форвард» долучено: лист, яким підтверджено, що ОСОБА_1 20.08.2012 року відкрито рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня, в порядку акцепту Банком укладення кредитного договору № 97113608 від 15 травня 2012 року; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що АТ «Банк Форвард» є правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт»; Статут АТ «Банк Форвард»; рішення № 3 єдиного акціонера ПАТ «Банк Русский Стандарт» від 19 серпня 2014 року, згідно з яким затверджено кандидатури складу правління Банку в кількості 6 осіб; наказ № 3186-К від 12 листопада 2013 року, про вступ на посаду Голови правління ПАТ «Банк Русский Стандар»; заяву № 97113608, відповідно до якої ОСОБА_1 запропонувала Банку на умовах викладених в цій Заяві та Умовах надання та обслуговування кредитів ПАТ «Банк Руский Стандарт» укласти з нею Кредитний договір; анкету до заяви на ОСОБА_2 ; Довідку про умови кредитування ПАТ «Банк Руский Стандарт» та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту по продукту «Споживчий кредит на карт у 3,99» і «Споживчий кредит на карту для почесних клієнтів 2,99».
В подальшому на підставі вказаного Виконавчого напису, АТ «Банк Форвард» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни із заявою про примусове виконання рішення.
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року (із відповідними змінами та доповненнями) встановлено низку документів, які є підставою для стягнення у безспірному порядку згідно виконавчих написів нотаріусів, зокрема, визначено можливість проведення стягнення з підстав, що випливають з кредитних відносин.
Пунктом другим Переліку закріплено, що підставою для стягнення за виконавчими написами нотаріусів є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Відповідно до ст.18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом.
Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього закону). Таким актом є, зокрема, «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5.
Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів
У ст. 88 закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку.
Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Згідно з пп. 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 закону «Про нотаріат»).
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.
Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів стст.15, 16, 18 ЦК, стст.50, 87, 88 закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.
Для правильного застосування положень стст. 87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.
Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц.
У судовому засіданні встановлено, що підставою для звернення відповідача до приватного виконавця за вчиненням виконавчого напису є заборгованість, що утворилась у зв`язку з простроченням виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 97113608, укладеним 15 травня 2012 року між сторонами.
Так, відповідно до пунктів 4.3 та 4.4 Заяви (оферти) до № 97113608, ОСОБА_1 погодилась з тим, що: складовими і невід`ємними частинами Кредитного договору будуть: дана Заява, Умови і Графік платежів (що містить окрім іншого інформацію про дати і розміри чергових платежів); складовою та невід`ємною частиною Договору про карту будуть: Заява, Умови по карткам та Тарифи по Карткам, - з якими її ознайомлено, вона погоджується з ними, розуміє їх зміст та положення яких зобов`язалась неухильно дотримуватись.
Однак, з перелічених вище документів, наданих приватному нотаріусу представником відповідача для вчинення нотаріального напису, не вбачається, що АТ «Банк Форвард» надано документи, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії, зокрема, кредитного договору, складовими та невід`ємними частинами якого є Заява, Умови і Графік платежів.
Зазначена обставина свідчить про недотримання приватним нотаріусом в момент вчинення нотаріальної дії, встановленому порядку.
Зважаючи на викладене, судом встановлено, що при вчиненні нотаріального напису № 7186 від 09 листопада 2019 року, приватним нотаріусом було порушено встановлений порядок для вчинення таких нотаріальних дій, а саме нотаріальний напис вчинено за відсутності оригіналів складових частин кредитного договору, що є порушення встановленого порядку вчинення виконавчих написів та у свою чергу робить неможливим достовірно та безсумнівно визначення суми безспірної заборгованості.
Беручи до уваги визначені вище обставини, суд приходить до обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 та вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 25, 328, 510, 512, Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд, -
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. На підставі п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення», під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354 (строк на апеляційне оскарження), 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.
Суддя