Провадження № 2/201/1049/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрокредит", Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін", Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Ніко Капітал», Акціонерного товариства «Акцент-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання недійсними кредитних договорів, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ "Центрокредит", ТОВ "Веллфін", ТОВ "Фінансова компанія Ніко Капітал", АТ "Акцент - Банк", ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про визнання недійсними кредитних договорів, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди (а.с. №3-12).

Ухвалою суді Ткаченко Н.В. від 18.11.2019р. позовну заяву було залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки (а.с. №32). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.11.2019р. відкрито провадження по справі, відповідно до ч. 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (виклику) сторін (а.с. №152).

Одночасно із позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Василенко О.В. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 02.02.2017р.) про витребування доказів, ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.11.2019р. клопотання представника позивача було задоволено частково (а.с. № 153-154).

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 в позовній заяві посилався на те, що в травні 2018р. з телефонної розмови з представником ПАТ КБ «Приватбанк» йому стало відомо про зниження кредитного ліміту на його кредитній картці через погану кредитну історію, внаслідок низки прострочених заборгованостей у інших банківських установах. Оскільки позивач заперечував отриману інформацію, 03.05.2018р., за допомогою офіційного сайту він звернувся до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» для отримання звіту щодо кредитної історії на своє ім`я, за результатами якого отримав інформацію щодо наявності прострочених заборгованостей за восьма кредитними договорами в різних фінансових або банківських установах, однак, жоден з кредитних договорів не був оформлений позивачем особисто. Позивач зазначив, що паспорт НОМЕР_10 на його ім`я, який був використаний недовідомою особою для оформлення кредитів, був втрачений ним у 2006 році, про що ним одразу було сповіщено правоохоронні органи, а тому значиться недійсним у зв`язку із втратою. Із відповіді ТОВ «Центрокредит» від 13.06.2018р. на адвокатський запит було виявлено, що 25.12.2017р. невідома позивачу особа, використала для підписання кредитного договору в ТОВ «Центрокредит» втрачений паспорт серії НОМЕР_1 , зазначивши свої дані: місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; контактний телефон: НОМЕР_3 , також, ТОВ «Центрокредит» було надано копію кредитного договору №МК-2 від 25.12.2017р. фото особи, яка укладала договір, фото наданого паспорту та фото РНОКПП. Після встановлення вищенаведених фактів, 05.05.2018р. представником позивача було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка була зареєстрована за вх.№14997. Відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2018р. позивач отримав статус потерпілого, був допитаний в якості потерпілого, досудове розслідування за відкритим кримінальним провадженням триває. На підставі письмових звернень до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ТОВ «ІНФІНАНС», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА», останніми анульовано заборгованість (включаючи пеню та штрафи) на ім`я позивача, а також виключено інформацію щодо кредитних договорів з ТОВ «УБКІ» в повному обсязі. Від АТ «Акцент-Банк» позивачем було отримано підтвердження, що кредитний договір №АВН0СТ6 (AB.UAH.ABV9QT.114199370) від 08.11.2017р. та кредитна картка НОМЕР_11 від 04.11.2017р. оформлені шахрайським шляхом, а також те, що заборгованість банком перераховано. Однак, АТ «Акцент-Банк», висловлюючи свою згоду щодо підтвердження факту укладання договору шахрайським шляхом, виключило інформацію щодо заборгованості позивача, але не виключило з ТОВ «УБКІ» інформацію щодо кредитного договору №АВН0СТ6 від 08.11.2017р. Інші установи також не погодилися визнавати кредитні договори недійсними та/або анулювати заборгованість. У відповідь на заяву позивача до ТОВ "УБКІ" про вилучення з його кредитної історії інформацію щодо наявних заборгованостей, позивач отримав лист в якому зазначено, що донорами підтверджено коректність даних та правомірність договорів. Відповідно до звіту щодо кредитної історії від 01.08.2019р. на ім`я ОСОБА_1 наведена інформація щодо наступних кредитних договорів: МК-2 від 25.12.2017р. укладений з ТОВ «Центркредит»; №299167 від 12.11.2017р. укладений з ТОВ «Веллфін»; №66402 від 07.11.2017р. укладений з ТОВ "Фінансова компанія Ніко Капітал"; №АВН0СТ6 (AB.UAH.ABV9QT.114199370) від 08.11.2017р. укладений з АТ «Акцент-Банк», також кредитна історія містить недостовірні відомості, щодо ідентифікаційних даних позивача: контакти, місце проживання та реєстрації, місце роботи.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати недійсними кредитні договори: № АВН0СТ6 (AB.UAH.ABV9QT.114199370) від 08.11.2017р., укладений з АТ «Акцент_Банк»; № МК-2 від 25.12.2017р. укладений з ТОВ «Центркредит»; №299167 від 12.11.2017р., укладений з ТОВ «Веллфін»; № 66402 від 07.11.2017р., укладений з ТОВ «Фінансова компанія Ніко Капітал» та зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії на ім`я ОСОБА_1 інформацію про укладені кредитні договори, а також відредагувати дані позивача, які містяться в кредитній історії, а саме, визначити вірними контактний телефон, місце проживання та місце роботи. Стягнути пропорційно з АТ «Акцент-Банк», ТОВ «Центркредит», ТОВ «Веллфін», ТОВ «Фінансова компанія Ніко Капітал» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, судовий збір в розмірі 5 763 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 75 600грн.

24.12.2019р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником ТОВ "УБКІ" Наконечною А.В. (діє на підставі довіреності від 04.01.2019р. - а.с. №164), в якому представник зазначила, що відповідно до обставин справи ТОВ "УБКІ" відреагувало на заяву ОСОБА_1 та направило відповідні запити до замовників кредитної історії, й на підставі наданих відповідей ТОВ "УБКІ" відкориговані дані в кредитній історії позивача. Враховуючи, що до ТОВ "УБКІ" на надано належних доказів, які б підтверджували, що оспорювані позивачем договори є недійсними або припиненими, правові підстави для вилучення інформації з кредитної історії на ім`я ОСОБА_1 відсутні. Також, необхідно звернути увагу, що відповідно до ч.3 ст.10 Закону України "Про організацію формування та обліку кредитної історії", бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину (а.с. №161-163).

14.01.2020р. на виконання ухвали суду від 26.11.2019р. про витребування доказів відповідачем ТОВ "Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ" до суду надано копії документів отриманих товариством під час укладання кредитного договору №09 від 07.11.2017р. ( в ухвалі від 26.11.2019р. даний договір зазначено під №66402). Додатково в заяві зазначено про неможливість надати суду копії платіжних документів стосовно виконання договору з причини їх відсутності, оскільки всі фінансові операції з зарахування на карту позичальника кредитних коштів здійснив сервіс "Platon" (ТОВ "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН"), позичальник не завантажував у систему власну фотографію, а тому ТОВ "Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ" не має та не обліковує фотографії позичальника (а.с. №170-176).

05.02.2020р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий ТОВ "Центркредит" в особі директора Смірнова О.В. (наказ про призначення №5 від 12.04.2017р. - а.с. №201), в якому зазначено, що 25.12.2017р. ОСОБА_1 оформив на веб-сайті ТОВ "Центркредит" електрону заявку на отримання кредитних коштів. Після проведення ідентифікації клієнта на підставі наданих ним через інформаційно-телеконікаційну систему ТОВ "Центркредит" фото документів, перевірки його кредитної історії, того ж дня було погоджено заявку на надання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 500 грн. 25.12.2017р. між ТОВ "Центркредит" та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі кредитний договір №МК-2 та перераховано грошові кошти у сумі 500грн. на картковий рахунок № НОМЕР_4 відкритий на ім`я позичальника в ПАТ "Державний ощадний банк України" (а.с. № 179-190).

05.02.2020р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником ОСОБА_2 АТ "Акцент-банк " (діє на підставі довіреності від 19.04.2019р. - а.с. №211), в якому зазначено, що 04.11.2017р. до відділення АТ "А-Банк" звернулася особа, яка представилася ОСОБА_1 та надала паспорт та довідку про присвоєння ІПН , даній особі було випущено кредитну карту. 08.11.2017р. зазначена особа дистанційно, за допомогою сайту банку та раніше випущеної картки, уклала з банком кредитний договір ABH0CT6. 05.05.2018р. до банку звернувся позивач з письмовим зверненням щодо не укладення кредитного договору з банком, на підтвердження надав копії паспорту та довідки про присвоєння ІПН. В результаті проведеної Службою Безпеки банку перевірки було встановлено невідповідність документів наданих 04.11.2017р. та документів наданих 05.05.2018р. та виявлено можливий випадок шахрайства з боку невстановленої особи. Також за результатами службового розслідування банком скасовано всю нараховану позивачу заборгованість, закрито кредитні договори, вилучено відповідний запис з кредитної історії та прийнято рішення про звернення з заявою про виявлений випадок шахрайства з боку невстановленої особи до правоохоронних органів, на підтвердження зазначеного відповідачем до відзиву долучено довідки про відсутність заборгованості позивача перед банком як станом на 30.07.2018р. так і станом на 16.01.2020р. З урахуванням викладеного представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити (а.с.№206-210).

18.02.2020р. до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив АТ «Акцент-банк», в якому представник наголошує, що в у відзиві на позовну заяву відповідач підтверджує обставини незаконного укладення кредитного договору третьою особою від імені позивача. Відповідач висловлюючи свою згоду щодо підтвердження факту укладення договору шахрайським шляхом, скасував заборгованість ОСОБА_1 перед банком, виключив інформацію щодо заборгованості із власної системи, але не виключив інформацію щодо оспорюваного договору з кредитної історії позивача (а.с. № 220-222).

18.02.2020р. до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив ТОВ «УБКІ», в якому представник позивача зазначив, що саме відсутність можливості самостійно змінити свою кредитну історію в досудовому порядку змусила позивача звернутися до суду та вимагати визнання недійсності правочинів та видалення інформації щодо них з кредитної історії. Положення ч.3 ст.10 Закону України «Про організацію формування на обігу кредитних історій», на які посилається ТОВ «УБКІ» не розповсюджується на предмет спору у даній справі, оскільки позивач вимагає визнання правочинів недійсними, а не припиненими. Фактично ТОВ «УБКІ» не надав жодних зауважень стосовно доказів, які надав позивач на підтвердження (а.с. № 227-229).

Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

За приписами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до звіту ТОВ "УБКІ" від 01.08.2019р. (а.с. №56-57) кредитна історія на ім`я ОСОБА_1 містить інформацію щодо укладених від імені ОСОБА_1 кредитних договорів, а також інформацію про розмір невиконаних зобов`язань, а саме:

-кредитний договір №МК-2 від 25.12.2017р. укладений з ТОВ «Центркредит» () сума кредиту 500 грн., розмір заборгованості 7 540 грн.50коп.

-кредитний договір №299167 від 12.11.2017р. укладений з ТОВ «Веллфін» () сума кредиту 1000 грн, розмір заборгованості 23108 грн.

- кредитний договір №66402 від 07.11.2017р. укладений з ТОВ «Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ» () сума кредиту 1 800 грн., розмір заборгованості 23 603 грн.58коп.

- кредитний договір AB.UAH.ABV9QT.114199370 від 08.11.2017р. укладений з АТ «Акцент-Банк» () сума кредиту 5 299 грн.50коп., розмір заборгованості 0 грн.

Як зазначає позивач в позовній заяві, укладення вказаних правочинів відбувалося поза його волею, оскільки невідома особа, скориставшись наявністю в неї втраченого в 2006 році позивачем паспорту НОМЕР_10 та копією чинного РНОКПП, оформила кредити в вищезазначених установах, які у свою чергу, не перевіривши надані документи та не встановивши особу, видали кредитні кошти шахраю.

Дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, судом встановлено наступне.

У відповіді Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві від 09.08.2018р. зазначено, що згідно інформації зазначеної у графі «Службові відмітки», паспорт громадянина України НОМЕР_1 є втраченим відповідно до заяви ОСОБА_1 від 20.07.2006р. (а.с.47)

Згідно відповіді Державної міграційної служби України від 13.08.2018р. за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС паспорт громадянина України серії НОМЕР_10 значиться недійсним у зв`язку із втратою (а.с. 50).

05.05.2018р. представником позивача - адвокатом Василенко О.В. до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, яка була зареєстрована за вх.№14997 (а.с. №36), проте в межах строку визначеного КПК України, працівниками поліції не було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 16.05.2018р. слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщевим С.С. винесено ухвалу (справа №201/4940/18, провадження №1-кс/201/3720/2018), якою скаргу адвоката Василенко О.В. задоволено та зобов`язано уповноважених осіб Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви адвоката Василенко О. В. від 05.05.2018р. про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 КК України (а.с. №40-41).

02.06.2018р. відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України (шахрайство) були внесені до ЄРДР, номер кримінального провадження 0001335, що підтверджується витягом з ЄРДР (а.с. №42). ОСОБА_1 отримав статус потерпілого, 02.06.2018р. йому було надано пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого (а.с. №43). Досудове розслідування за відкритим кримінальним провадженням триває.

Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно ч.ч.1,3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу .

Відповідно до ст.ст. 626, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 6,11 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Відповідно до ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно наданих відповідачем ТОВ "Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ" копій документів встановлено, що 07.11.2017р. укладено кредитний договір №09, сторонами якого виступили ТОВ "Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ" та ОСОБА_1 . Предметом договору є надання позичальнику строкового кредитну в розмірі 1 800 грн. З кінцевою датою повернення 21.11.2017р. та сплатою відсотків в розмірі 1,75% в день від суми виданого кредиту. Згідно 7 розділу договору "Реквізити та підписи сторін" позичальником договір підписано аналог власноручного (електронного підпису позичальника, відтворений шляхом використання позичальником свого логіна та пароля (а.с. №171-173).

Перед укладенням кредиту позичальником була заповнена електронна анкета підписана електронного підпису позичальника, відтворений шляхом використання позичальником свого логіна,пароля (а.с.№176).

Для укладення кредитного договору №09 особою, яка виступила в ролі позичальника була надіслана копія паспорту на ім`я ОСОБА_1 серія/номер НОМЕР_10 виданий 01.03.2006р. Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві з фотокарткою іншої особи та копія РНОКПП (а.с. №174-175). Отже, для укладення даного договору був використаний втрачений у 2006 році паспорт позивача, а тому, було відсуне вільне волевиявлення саме позивача ОСОБА_1 як учасника правочину.

Згідно до звіту ТОВ "УБКІ" від 01.08.2019р. кредитна історія на ім`я ОСОБА_1 містить відомості щодо укладення одного кредитного договору з ТОВ "Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ" за номером №66402 від 07.11.2017р. На виконання ухвали суду про витребування доказів ТОВ «Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ» було надано копії документів щодо укладення кредитного договору №09 від 07.11.2017р., проте враховуючи, що основні дані, за якими можливо ідентифікувати кредитний договір: сторони договору, дата укладення, сума кредиту, строк повернення є ідентичними, суд вважає, що обставини справи стосуються одного ж того кредитного договору.

Згідно наданих відповідачем ТОВ "Центркредит" копій документів встановлено, що 25.12.2017р. укладено кредитний договір №МК-2, сторонами якого виступили ТОВ "Центркредит" та ОСОБА_1 предметом договору є надання позичальнику строкового кредитну в розмірі 500 грн. з кінцевою датою повернення 07.01.2018р. та сплатою відсотків в розмірі 1% в день від суми виданого кредиту. Згідно 1 розділу договору "Загальні положення" даний договір є типовим (примірним) та розміщений на сайті товариства за електронною адресою: http/ / www/ centro .credit/ до якого позичальник може приєднатися шляхом підписання Додатку №1. (а.с. №180-184)

25.12.2017р. особою, яка виступала як позичальник було підписано Додаток№1 заява-приєднання № МК-2 на укладення кредитного договору, підпис відтворений шляхом використання позичальником свого логіна та пароля (а.с. №185-186).

25.12.2017р. на веб-сайті ТОВ "Центркредит" від імені ОСОБА_1 було оформлено електрону заявку на отримання кредитних коштів, яку оформлено з використанням логіну та паролю. Для оформлення онлайн заявки на отримання кредиту та проведення ідентифікації, позичальником через інформаційно-телекомунікаційну систему ТОВ "Центркредит" була надіслана копія втраченого паспорту на ім`я ОСОБА_1 серія/номер НОМЕР_10 виданого 01.03.2006р. Дарницьким РУ ГУ МВС України в м.Києві з фотокарткою іншої особи, того ж дня, заявка на кредит була погоджена (а.с. №187-189).

Таким чином, кредитний договір №МК-2 було укладено в електронній формі, що не протирічить вимогам діючого законодавства, проте при його укладенні було відсуне вільне волевиявлення саме позивача ОСОБА_1 , як учасника правочину.

Як зазначає відповідач АТ «Акцент-банк» у відзиві на позов, в результаті проведеної Службою Безпеки банку перевірки встановлено невідповідність документів наданих 04.11.2017р. особою у відділенні банку для оформлення договору ABH0CT6 та документів наданих 05.05.2018р. позивачем при зверненні з запитом до банку та виявлено можливий випадок шахрайства з боку невстановленої особи. Також за результатами службового розслідування банком скасовано всю нараховану позивачу заборгованість, закрито кредитні договори, вилучено відповідний запис з кредитної історії.

Згідно наданих суду документів встановлено, що станом на 16.01.2020р. ОСОБА_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 не має заборгованості перед банком, договір AB.UAH.ABV9QT.114199370 закрито 18.06.2018р. (а.с.№209-210).

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки в наданому відзиві відповідачем не спростовано обставини укладення договору від імені позивача іншою невстановленою особою, задля чого останньою було використано втрачений паспорт позивача та за результатами службового розслідування банком скасовано всю нараховану позивачу заборгованість, закрито кредитний договір, суд приходить до висновку, що при укладенні договору №АВН0СТ6 (AB.UAH.ABV9QT.114199370) від 08.11.2017р. було відсуне вільне волевиявлення саме позивача ОСОБА_1 , як учасника правочину.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскільки волі позивача на укладення оспорюваних кредитних договорів не було, обставини у справі вказують на те, що невстановлена особа використавши втрачений паспорт позивача та персональні дані, шахрайським шляхом оформила кредитні договори, здійснивши дії, спрямовані на настання юридичних прав та обов`язків, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсними кредитних договорів: №АВН0СТ6 (AB.UAH.ABV9QT.114199370) від 08.11.2017р., укладений з АТ «Акцент-Банк», №МК-2 від 25.12.2017р., укладений з ТОВ «Центркредит», №299167 від 12.11.2017р., укладений з ТОВ «Веллфін», та №66402 від 07.11.2017р. укладений з ТОВ «Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ» недійсними, є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (надалі -Закон № 2704-IV) вказаний закон визначає правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій

У ст.7 Закону №2704-IV кредитна історія містить таку інформацію, зокрема: 1) відомості, що ідентифікують особу: а) для фізичних осіб: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; паспортні дані; місце проживання; ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів (у разі наявності) (далі - ідентифікаційний номер); відомості про поточну трудову діяльність; сімейний стан особи та кількість осіб, які перебувають на її утриманні; дата і номер державної реєстрації, відомості про орган державної реєстрації та основний предмет господарської діяльності фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності; 2) відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); є) відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання;

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону №2704-IV інформація для формування кредитної історії надається користувачем до бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст.10 Закону №2704-IV бюро вилучає з кредитної історії: інформацію, яка передбачена п.2 ч.1 ст.7 (відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії) у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними; всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через бюро інформації про нього.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону №2704-IV, бюро має право за участю користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та договором.

Відповідно до ч.11 ст.13 Закону №2704-IV, суб`єкт кредитної історії має право оскаржити в судовому порядку дії Бюро або Користувача, які порушують його права.

Позивачем до ТОВ «УБКІ» було направлено заяву щодо незгоди з даними кредитної історії. У вказаній заяві позивач просив вилучити з його кредитної історії інформацію щодо наявних заборгованостей за оспорюваними договорами укладеними з відповідачами на підставі вищевикладених фактів.

Відповідно до ч. 6, 7, 8, ст. 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро при отриманні заяви від суб`єкта кредитної історії зобов`язане на час перевірки інформації позначити кредитну історію такого суб`єкта кредитної історії відповідною позначкою та протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви звернутися до користувача, який надав інформацію, що заперечується, про її підтвердження або зміну. Бюро залишає кредитну історію суб`єкта кредитної історії без змін та знімає з кредитної історії позначку у разі підтвердження користувачем інформації, що заперечується. У цьому випадку суб`єкт кредитної історії має право на включення до своєї кредитної історії коментарю обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується, а бюро зобов`язане долучити цей коментар до його кредитної історії. Бюро вносить зміни до інформації, що міститься у кредитній історії суб`єкта кредитної історії, та знімає з кредитної історії позначку у разі зміни користувачем інформації, що заперечувалася суб`єктом кредитної історії.

Так, у відповіді на заяву позивача ТОВ «УБКІ» (вих. № 2354 від 18.12.2018р.) зазначило, що бюро було направлено запити всім донорам, які підтвердили коректність даних, правомірність всіх договорів є правомірними та рекомендувало звертатися до кредиторів та в поліцію.

Також, позивач зазначає, що частина його ідентифікаційних даних (контакти, місце проживання та реєстрація, місце роботи), які містяться в кредитній історії є невірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро має право за участю користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим законом та договором.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.1 ст.10, ст13 Закону №2704-IV, суд зазначає, що вимоги позивача про зобов`язання ТОВ «УБКІ» виключити з його кредитної історії інформацію про укладені кредитні договори, а також відредагувати дані позивача, які містяться в кредитній історії, підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення з 4-х відповідачів (саме з тих, про визнання недійсними кредитних договорів з якими, пред`явлено позов) на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., то суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В постанові Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В позовній заяві позивач зазначає, що діями відповідачів ТОВ «Центркредит», ТОВ «Веллфін», ТОВ «Фінансова компанія «НІКО КАПІТАЛ» та АТ «Акцент-Банк» йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що у зв`язку з допущенням грубої недбалості зі сторони відповідачів, для нього настали негативні наслідки у вигляді наявності щодо нього інформації в ТОВ «УБКІ» про наявність заборгованості по договорам, які позивач не укладалися, що у свою чергу, підірвало його ділову репутацію, погіршило показники фінансової стабільності і спроможності. Через наведені записи у кредитній історії позивач не може виступати керівником та/або підписантом жодного підприємства, юридичної особи. Також позивач посилався на те, що дуже низький показник кредитного рейтингу свідчить про неблагонадійність позивача як позичальника. Неодноразові звернення до банківської установи і велика кількість запитів кредитної історії, могли викликати сумніви у кредиторів і бути причиною відмови позивачу в отриманні кредитів у інших банках. Також позивачу постійно телефонували колектори з різних установ з вимогами повернути грошові кошти, які він нібито позичив.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень коментованої статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Оскільки позивач за фактом шахрайських дій звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України, досудове розслідування триває, заяв про зупинення провадження в справі до отримання результатів розслідування позивачем заявлено не було, вину відповідачів чи сторонньої особи в укладенні оспорюваних кредитних договорів з незаконним використанням персональних даних ОСОБА_1 на день винесення рішення не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з відповідачів є передчасними.

Крім того, позивач, як на підставу відшкодування моральної шкоди, посилався на те, що через наведені записи у кредитній історії він не може виступати керівником та/або підписантом жодного підприємства, юридичної особи. Позивач також зазначав, що неодноразові звернення до банківської установи і велика кількість запитів кредитної історії, на думку позивача, можуть викликати сумніви у кредиторів і бути причиною відмови позивачу в отриманні кредитів у інших банках. Між тим, ці посилання не підтверджено жодним належним та допустимим доказом по справі.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За положеннями п.5 ч.1 ст.4 цього Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У даному випадку, з огляду на спірні правовідносини відсутні підстави вважати, що моральна шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції).

Обговорюючи питання про розподіл судових витрат у справі відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне розподілити їх наступним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Як зазначає позивач, після того, як 03.05.2018р. він звернувся до ТОВ «УБКІ» й дізнався про наявні укладені на його ім`я кредитні договори та прострочені заборгованості в банківських установах, він одразу звернувся за правовим захистом до свого адвоката Василенка О.В.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

До матеріалів справи долучений договір про надання правової допомоги від 02.02.2017р. укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Василенко О.В. (а.с. №16), Додаток №1 до договору протокол погодження договірної ціни на виконання робіт від 02.07.2017р. (а.с. №21), акти №1 від 31.08.2018р., №2 від 31.10.2018р., №2-1 від 30.11.2018р., №3 від 28.02.2019р. приймання наданої правової допомоги (а.с. №22-26), рахунки - фактура №1, №2, № 2-1, №3 (а.с. №27-30), квитанції 1-3 про сплату коштів на суму 56 400 грн., попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги на загальну суму 75 600 грн. (а.с. №19-20).

Згідно до п.п.1.1,4.1,4.2 договору про надання правової допомоги від 02.07.2017р. предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновлення порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором. За послуги адвоката клієнт сплачує гонорар. Розмір гонорару встановлюється від кількості затрачених годин робочого часу адвоката при наданні адвокатських послуг клієнту.

З підписанням Додатку №1 до договору Протокол погодження договірної ціни від 02.02.2017р. сторонами досягнуто згоди щодо вартості однієї години роботи (надання послуг, правової допомоги) адвоката за договором про надання правової допомоги від 02.02.2017р. у сумі 1 200 грн.

Згідно підписаних клієнтом та адвокатом актів №1 від 31.08.2018р., №2 від 31.10.2018р., №2-1 від 30.11.2018р., №3 від 28.02.2019р. приймання наданої правової допомоги, на виконання договору про надання правової допомоги від 02.02.2017р. адвокатом Василенко О.В. загалом було витрачено 47 годин та вартість виконаних робіт становить 56 400 грн.

Згідно наданих квитанцій ОСОБА_1 в якості оплати за договором про надання правової допомоги від 02.02.2017р. загалом було сплачено 56 400 грн.

Проте, з урахуванням критеріїв співмірності послуг адвоката категоріям складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що вартість наданої правничої допомоги у зазначеному адвокатом розмірі є неспівмірною зі складністю та обсягом виконаних адвокатом робіт, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому судові витрати в цій частині підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З відповідним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся в листопаді 2019р.

Як вбачається з наданих адвокатом позивача документів, надання правничої допомоги ОСОБА_1 на виконання договору від 02.02.2017р. здійснювалося адвокатом з травня 2018р., в тому числі в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Згідно акту №1 від 31.08.2018р. приймання наданої правової допомоги адвокатом Василенко О.В. в рамках кримінального провадження загалом витрачено 14 год., вартість яких становить 16 800 грн. (а.с. №22).

Відповідно до ч.ч. 1,2 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановлені обставини, а саме внесення 02.06.2018р. відомостей про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України (шахрайство) до ЄРДР, номер кримінального провадження 0001335, отримання ОСОБА_1 статусу потерпілого, керуючись положеннями ст. 120 КПК України, яка визначає, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, щодо якого здійснюється провадження. Судові витрати понесені позивачем в рамках кримінального провадження не можуть бути покладенні на відповідачів у даній цивільній справи.

Окрім того, суд вважає, що частину наданих адвокатом послуг, які зазначені у актах приймання наданої правової допомоги обґрунтовано не може бути віднесено до жодного з видів правничої допомоги, або вони взагалі фактично дублюються за змістом наданих послуг, зокрема: комунікація із ТОВ «Ценрткредит», ТОВ «Веллфін», ТОВ «Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ», ПрАТ «АТ АКЦЕНТ-Банк» щодо наявних заборгованостей; систематизації інформації (2 год. вартість 2 400 грн.); спілкування з фінансовими установами ТОВ «Ценрткредит», ТОВ «Веллфін», ТОВ «Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ», ПрАТ «АТ АКЦЕНТ-Банк» (2 год. вартість 2 400 грн.); пошук та аналіз інформації установ, в яких невідомою особою було укладено кредитні договори (1 год. вартість 1 200 грн.); аналіз сайтів ТОВ «УБКІ» та установ, в яких були оформлені кредити (1 год. вартість 1 200 грн.); формулювання правової позиції (3 год. вартість 3 600 грн.); пошук інформації стосовно зміни даних в кредитній історії ТОВ «УБКІ»; спілкування з працівниками УБКІ в чаті особистого кабінету (30 хв. вартість 600 грн.), отримання нової кредитної історії, телефонна розмова зі співробітниками ТОВ «УБКІ» з приводу видалення інформації, підготовка та відправлення електронного листа до ТОВ «Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ» (1,5 год. вартість 1 800 грн.), і загалом вартість зазначених послуг становить 10 800 грн.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що належним чином доведеними та обґрунтованими з урахуванням критеріїв співмірності послуг адвоката категоріям складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, стягненню з 4-х відповідачів (саме тих, укладення кредитних договорів з якими, визнано недійсними) на користь позивача підлягає сума витрат понесених на правову допомогу у розмірі 28 800 грн., а з кожного окремо 7 200 грн.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 152 грн. 60 коп. з кожного (4 610 грн.40коп. (судовий збір, який сплачено за 6 вимог немайнового характеру: 4 відповідачів (саме тих, укладення кредитних договорів з якими, визнано недійсними) = 1 152 грн.60коп.).

Судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору за позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 768грн. 40коп., у зв`язку з відмовою у задоволенні цієї частини позовних вимог, відносяться на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 205, 207, 215 ЦК України, ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", ст.7, 9, 10, 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрокредит", Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін", Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ», Акціонерного товариства «Акцент-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання недійсними кредитних договорів, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати недійсним кредитний договір №АВН0СТ6 (AB.UAH.ABV9QT.114199370) від 08.11.2017р., який укладений між АТ «Акцент-Банк» () та ОСОБА_1 .

Визнати недійсним кредитний договір №МК-2 від 25.12.2017р., який укладений між ТОВ «Центркредит» () та ОСОБА_1 .

Визнати недійсними кредитний договір №299167 від 12.11.2017р., який укладений між ТОВ «Веллфін» () та ОСОБА_1 .

Визнати недійсним кредитний договір №66402 від 07.11.2017р., який укладений між ТОВ «Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ» () та ОСОБА_1 .

Зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії на ім`я ОСОБА_1 інформацію про:

-кредитний договір на інші споживчі цілі №АВН0СТ6 (AB.UAH.ABV9QT.114199370) від 08.11.2017р., який укладений з АТ «Акцент-Банк» ().

-кредитний договір на інші споживчі цілі №МК-2 від 25.12.2017р., який укладений з ТОВ «Центркредит» ().

-кредитний договір на інші споживчі цілі №299167 від 12.11.2017р., який укладений з ТОВ «Веллфін» ().

-кредитний договір на інші споживчі цілі №66402 від 07.11.2017р., який укладений з ТОВ «Фінансова компанія НІКО КАПІТАЛ» ().

Зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» відредагувати дані, які містяться в кредитній історії на ім`я ОСОБА_1 , а саме:

-визначити вірним контактний телефон: НОМЕР_7 , замість зазначених контактів: НОМЕР_3 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 .

-визначити вірним місце проживання: АДРЕСА_2 , замість зазначеного місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_3 .

-визначити вірним місце роботи: ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , замість зазначеного місця роботи: ООО Криогенсервис.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 200 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центркредит» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 200 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 200 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «НІКО КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 200 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 152 грн. 60 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центркредит» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1152 грн. 60 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 152 грн. 60 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «НІКО КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 152 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.