ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4605/18 Номер провадження 22-ц/814/1993/20Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М,

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Безкровного Сергія Олексійовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 липня 2020 року (час ухвалення судового рішення з 16:42:45 год. 01 липня 2020 року по 08:40:44 год. 02 липня 2020 року; дата виготовлення повного тексту судового рішення - 10 липня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Другої Лубенської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 про визнання незаконною відмови у вчиненні нотаріальних дій, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

третя особа - нотаріус Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Ганна Костянтинівна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив визнати незаконною відмову нотаріуса Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. у вчиненні нотаріальної дії, а саме, відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та зобов`язати Другу Лубенську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Також просив стягнути з Другої Лубенської державної нотаріальної контори на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 8 000 грн. та судові втрати, пов`язані із правничою допомогою у розмірі 8500 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що постановою державного нотаріуса Другої Лубенської державної нотаріальної контори йому незаконно та безпідставно було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у зв`язку поданням ним відмови від спадщини на користь ОСОБА_6 і не відкликання своєчасно даної заяви. Оскільки російським нотаріусом йому не були роз`яснені норми ч.2 ст.1274 ЦК України (ст.1158 ГК РФ) , тобто позивач не знав про те, що він не має права відмовитися від спадщини на користь не спадкоємця за законом, а саме на користь ОСОБА_7 , а якби знав про це, то від прийняття спадщини не відмовлявся, про ці обставини йому стало відомо тільки від українського нотаріуса Іщенко Г.К.

Вважав, що мав можливість відкликати відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 не до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як вказується в постанові нотаріуса Іщенко Г.К., а до 01.06.2018р., що і було ним зроблено, а також він відкликав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 та подав заяву про прийняття спадщини батька, що підтверджується його заявами від 28.04.2018р., які були своєчасно, на його думку, подані нотаріусу ОСОБА_8 , тому у нотаріуса не було законних підстав для відмови у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .

Незаконними діями відповідача було порушено його право на отримання спадщини після померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та завдана моральна шкода, яка виразилася у пригніченому стані та душевних стражданнях, у постійних головних болях, суттєвих змінах у його способі життя, тому що він змушений витрачати свій час на звернення до суду за захистом свого права.

Для відновлення попереднього нормального стану йому необхідні значні зусилля, час та грошові кошти, тому йому була причинена значна моральна шкода, яку він оцінює у 8 000 грн.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 липня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за недоведеністю.

В апеляційній скарзі адвокат Безкровний С.О., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно наведені факти і доводи позовної заяви та зроблений висновок, що суд першої інстанції дав неналежну оцінку фактам, неправильно застосував норми матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини, а тому дійшов хибного висновку про недоведеність заявлених вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 навела норми закону, якими врегульована діяльність нотаріусів, а також порядок прийняття та відмови від прийняття спадщини, і звернула увагу, що твердження позивача про подання заяви, якою відкликалася відмова від спадщини у встановлений законом строк, є хибним, оскільки така заява подана лише 30 серпня 2018 року, тобто поза межами строку, визначеного ст.1276 ЦК України.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у межах заявлених вимог, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджено належними та допустимими доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнім місцем проживання якого було АДРЕСА_1 (т.1 а.с.62, 66, 111).

ОСОБА_4 був дідом ОСОБА_1 , позивача по справі.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 12.08.2011 року, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_10 (т.1 а.с.9).

28.08.2017 року ОСОБА_5 складено заповіт на все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, на користь ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1 а.с.128).

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 20.12.2017 року (т.1 а.с.10).

20 лютого 2018 року Другою Лубенською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 69/2018 на майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 , за заявою ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_6 (т.1 а.с.96-98).

Дану заяву ОСОБА_1 складено та засвідчено справжність підпису нотаріусом РФ Орловського нотаріального округу Орловської області Парушкіною В.М. 16.02.2018 року за реєстровим №57/12-н/57-2018-1-294. (т.1 а.с.99).

Також, 20 лютого 2018 року на адресу Другої Лубенської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від частки на спадкове майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 .

Дану заяву ОСОБА_1 також складено та засвідчено справжність підпису нотаріусом РФ Орловського нотаріального округу Орловської області Парушкіною В.М. 16.02.2018 року за реєстровим №57/12-н/57-2018-1-295. (т.1 а.с.5, 57).

26.02.2018 року до Лубенської нотаріальної контори ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , подано заяву про прийняття спадщини за законом (т.1 а.с.103).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20.12.2002 року, батьками ОСОБА_3 є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т.1 а.с.107).

03.04.2018 року до Лубенської нотаріальної контори Сушич Тетяною Юріївною подано заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 (т.1 а.с.112).

06.04.2018 року ОСОБА_6 , яка діяла як представник ОСОБА_1 , на підставі довіреності посвідченої нотаріусом РФ Орловського нотаріального округу Орловської області Парушкіною В.М. 16.02.2018 року за реєстровим № 57/12-н/57-2018-1-293, до Лубенської нотаріальної контори подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 , на ім`я ОСОБА_1 (Дані про надходження даної заяви до Лубенської нотаріальної контори відсутні) (т.1 а.с.7).

28.04.2018 року ОСОБА_6 , яка діяла як представник ОСОБА_1 , до Лубенської нотаріальної контори подано заяву про прийняття ОСОБА_1 спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 (Дані про надходження даної заяви до Лубенської нотаріальної контори відсутні) (т.1 а.с.8).

11.04.2018 року ОСОБА_6 , яка діяла як представник ОСОБА_1 , на підставі довіреності посвідченої нотаріусом РФ Орловського нотаріального округу Орловської області Парушкіною В.М. 16.02.2018 року за реєстровим № 57/12-н/57-2018-1-293, подано заяву вх. № 185/02/14, щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 , на майно, що належало спадкодавцеві ОСОБА_4 (т.1 а.с.84).

16.04.2018 року державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на ім`я ОСОБА_1 вих. № 810/02-31, оскільки ним не було відкликано подану заяву про відмову від прийняття спадщини до 01.03.2018 року ( т.1 а.с.90).

04.05.2018 року до Другої Лубенської державної нотаріальної контори за № 224/02-14 надійшла заява ОСОБА_6 від імені ОСОБА_1 про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 (т.1 а.с.119).

11.06.2018 року до Другої Лубенської державної нотаріальної контори найшла заява ОСОБА_1 про фактичне прийняття ним спадщини, оскільки він спільно проживав з померлим ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 на час його смерті.(т.1 а.с.91)

08.08.2018 року ОСОБА_6 , яка діяла як представник ОСОБА_1 на підставі довіреності звернулась до Другої Лубенської державної нотаріальної контори із заявою (вх. №402/02-14) про видачу роз`яснень щодо відмови у наданні свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало спадкодавцеві ОСОБА_4 (т.1 а.с.93).

10.08.2018 року державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії відносно ОСОБА_1 з тих підстав, що він подав заяву про відмову від прийняття спадщини та не відкликав її у встановлений законом строк ( т.1 а.с.94).

20.08.2018 року ОСОБА_11 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_5 . Спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 50,7 кв.м., що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (т.1 а.с.151).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини позивачем було подано лише 30 серпня 2018 року згідно нотаріально засвідченої заяви від 23.08.2018 року, тобто у строк, який перевищує терміни, зазначені в ст.1276 ЦК України, а тому ОСОБА_1 вважається таким, що відмовився від прийняття спадщини.

Крім цього, суд врахував, що позивач не звертався до суду із відповідним позовом про визнання недійсною його відмови від прийняття спадщини з підстав, передбачених ст. ст. 225, 229-231, 233 ЦК України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, зазначає таке.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до положень статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1).

Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч.1). Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (ч.5). Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (ч.6).

Згідно ст.1276 ЦК України перехід права на прийняття спадщини відбувається, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

З матеріалів справи вбачається, що спадщина після смерті діда позивача ( ОСОБА_4 ) відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже строк для прийняття спадщини відповідно до правил ч.1 ст.1279 ЦК України мав бути до 01 березня 2018 року (шість місяців).

Проте ОСОБА_5 , батько позивача і спадкоємець свого батька ОСОБА_4 , не встиг прийняти спадщину і помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , тобто у межах строку на прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що строк для прийняття спадщини на момент смерті ОСОБА_5 (батька позивача) був менший трьох місяців, то відповідно до абз.2 ч.1 ст. 1276 ЦК України строк на прийняття спадщини для позивача подовжився до 01 червня 2018 року (на три місяці).

Матеріалами справи також підтверджується і не заперечується учасниками справи, що 20 лютого 2018 року позивач відмовився від прийняття спадщини після смерті свого діда ОСОБА_4 , отже у відповідності до приписів ч.6 ст.1273 ЦК України позивач мав право відкликати свою відмову від прийняття спадщини у строк до 01 червня 2018 року.

28 травня 2018 року позивач своєю нотаріально посвідченою заявою повідомив нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини про фактичне прийняття спадщини після смерті свого діда.

Проте така заява, зважаючи на її зміст, не є заявою про відкликання попередньо поданої заяви про відмову від прийняття спадщини, оскільки у ній відсутнє чітко сформульоване волевиявлення спадкоємця на вчинення такої дії.

Лише 23 серпня 2018 року після сплину строку на прийняття спадщини позивач у встановленому порядку подав належним чином оформлену заяву про відкликання своєї заяви про відмову від спадщини.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність рішень нотаріуса (т.1 а.с.90,94), якими відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивач.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сталої практики Європейського суду з прав людини, згідно якої пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі не наведено нових обставин та відповідних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 30 вересня 2020 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов