Дата документу 29.09.2020 Справа № 334/670/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/670/19 Головуючий у 1 інстанції: Гнатюк О.М.
Провадження № 22-ц/807/2617/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 є дідом позивача, який мав два сина: ОСОБА_4 (батько позивача) та ОСОБА_2 .

Батько позивача ОСОБА_4 помер задовго до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином після померлого ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги є син - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за правом представлення як донька сина спадкодавця, який помер до відкриття спадщини.

Про те, що позивач є спадкоємицею першої черги ОСОБА_1 дізналася після закінчення строку на прийняття спадщини, коли отримала з Другої Запорізької державної нотаріальної контори повідомлення №2005/02-14 від 23 жовтня 2018 року про відкриття спадщини.

Крім того, зазначала, що коли тривав строк на прийняття спадщини, у ОСОБА_1 склались дуже складні життєві обставини, зокрема, наявність хронічних захворювань у матері та сина у вказаний період, перебування з 05 липня 2018 року по 10 серпня 2018 року у якості вихователя на базі відпочинку «Енергодар», а також перебування з 24 вересня 2018 року по 21 жовтня 2018 року на відпочинку у м. Яремчі.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2020 року та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що у 2018 році, коли тривав строк для прийняття спадщини, у неї склалися дуже складні життєві обставини, які перешкоджали звернутись з заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що була дуже зайнята через хворобу матері, сина та відрядження по роботі. Мати скаржниці дуже хворіє, через що потребує сторонньої допомоги, яку надає ОСОБА_1 . В матеріалах справи маються копії медичних довідок. Крім того, у сина ОСОБА_1 відбулись сильні алергічні приступи, на підтвердження чого, в матеріалах справи також міститься копія консультаційного висновку спеціаліста алерголога. В матеріалах справи також наявні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 з 05 липня 2018 року по 10 серпня 2018 року у якості вихователя перебувала на базі відпочину «Енергодар», а з 24 вересня 2018 року по 21 жовтня 2018 року перебувала у відпочинку у м. Яремче Івано-Франківській області (супроводжувала хвору матір). Всі наведені причини у своїй сукупності перешкодили їй своєчасно прийняти спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, ОСОБА_2 надіслав на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Зазначає, що обґрунтування позивачем пропуску строку для прийняття спадщини носить суперечливий характер. Так, необізнаність позивача щодо належності її до спадкоємців першої черги не є поважною причиною, що пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій. Посилання ОСОБА_1 на те, що вона не мала фізичної змоги в короткостроковому проміжку часу залишити своїх близьких людей, для вчинення візиту до нотаріуса, ОСОБА_2 також вважає необґрунтованими. Крім того, позивачу період з 05 липня 2018 року по 10 серпня 2018 року перебувала на базі відпочинку у м. Яремче в Івано-Франківській області у якості вихователя. Додані позивачем копії медичних документів на думку ОСОБА_2 не є належними доказами тяжкого стану здоров`я родичів ОСОБА_1 , оскільки містять специфічні терміни, які потребують кваліфікованих знань в галузі медицини. Просить апеляційну скаргу відхили, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, а саме копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 25 квітня 2018 року, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с. 62, зворот).

З копії свідоцтва про народження вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 (а.с. 9).

Учасниками справи визнається, що в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, що ОСОБА_2 також є сином померлого ОСОБА_3 .

З копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

З копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с. 9).

Після укладення шлюбу, 12 травня 1995 року, ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с. 7).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Після смерті померлого ОСОБА_3 , 23 жовтня 2018 року за заявою ОСОБА_2 у Другій Запорізькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 225/2018 (а.с. 60-72).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2 до Другої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся 23 жовтня 2018 року (а.с. 61), тобто в останній день шестимісячного строку для прийняття спадщини, а не як помилково зазначено судом першої інстанції - 24 квітня 2018 року.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відомо. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.08.2017 р. в аспекті справи № 6-1320цс17.

В той же день, 23 жовтня 2018 року, тобто в останній день для прийняття спадщини, державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори, на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про відкриття спадщини після померлого ОСОБА_3 (а.с. 71, зворот).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщиниз поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року № 6-85 цс12.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року № 6-1215цс16.

Верховний Суд України також зробив висновок, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Зокрема, при вирішенні цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуск шестимісячного строку, позивач ОСОБА_1 зазначала, що у 2018 році, у строк для прийняття спадщини у неї склались складні життєві обставини, зокрема хронічні хвороби матері, за якою вона доглядає, та сильні алергічні приступи сина. Крім того, з 05 липня 2018 року по 10 серпня 2018 року знаходилась у службовому відрядженні, у якості вихователя перебувала на базі відпочину «Енергодар», а з 24 вересня 2018 року по 21 жовтня 2018 року супроводжувала хвору матір у відпочинку у м. Яремче Івано-Франківській області.

Пояснення позивача об`єктивно підтверджуються відповідними письмовими доказами: випискою з медичної карти її матері ОСОБА_3 , довідками КНП «Центр первинно медико-санітарної допомоги № 9», консультаційний висновок спеціаліста пацієнта ОСОБА_6 (а.с. 11-14). Також, з копії талону № 196 вбачається, що ОСОБА_1 з 05 липня 2018 року по 10 серпня 2018 року у якості вихователя перебувала на базі відпочинку «Енергодар» (а.с. 15), а в період з 24 вересня 2018 року по 21 жовтня 2018 року перебувала у м. Яремче Івано-Франківської області (а.с. 15, 16).

Так, колегія судді зазначає, що відсутність у позивача необхідних юридичних знань не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, проте, всі вищезазначені позивачем причини у своїй сукупності, а також неможливість скористатись роз`ясненнями нотаріуса про право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття, у зв`язку з отримання такого повідомлення вже після спливу строку для прийняття спадщини, на думку колегії суддів, свідчать про те, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини, ці обставини суд вважає за необхідне визнати поважними.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що спадкоємець за правом представлення ОСОБА_1 пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, а тому оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2020 року по цій справі скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 додатковий строк тривалістю два місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили, для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 01 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: