КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 753/3343/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/6693/2020Головуючий у суді першої інстанції - Колесник О.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2020 року про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 04.03.2019 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19).

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з заявою, в якій просив: визнати судовий наказ від 04.03.2019 року таким, що не підлягає виконанню; винести ухвалу про заборону приймати виконавчий документ - судовий наказ від 04.03.2019 року до виконання.

При цьому, в обґрунтування заяви зазначено, що вищенаведений судовий наказ має визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки апелянт так само, як і ОСОБА_1 , в добровільному порядку бере участь в утриманні, вихованні та оздоровленні дитини, а також забезпечив колишню дружину та доньку нерухомим майном (а.с. 31-33).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.02.2020 року заяву задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ від 04.03.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини. В решті вимог відмовлено (а.с. 84, 85).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги вказує на відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про припинення її права на аліменти в порядку, передбаченому ст. 190 СК України.

При цьому, зазначає, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу з підстав встановлення факту добровільного виконання боржником своїх батьківських обов`язків, не надав належної оцінки тій обставині, що судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 04.03.2019 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття (а.с. 91-99).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.03.2020 року відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с. 15,16).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.05.2020 року справу призначено до розгляду в поряду письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 04.03.2019 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_2 , як на підставу для визнання вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню, посилався на відсутність підстав для стягнення з нього у примусовому порядку аліментів, адже він так само, як і ОСОБА_1 , у добровільному порядку бере участь в утриманні, вихованні та оздоровленні дитини, а також забезпечив колишню дружину та доньку нерухомим майно.

Так, за положеннями ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно зі ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

При цьому, як передбачено положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частиною 1 статті 432 ЦПК України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства, а також того, що судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 04.03.2019 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття, суд першої інстанції не мав правових підстав для визнання вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню, адже добровільне виконання ОСОБА_2 свого обов`язку по утриманню дитини у даний час не є гарантією виконання покладеного на нього обов`язку у майбутньому.

Також, слід зазначити, що ч. 1 ст. 190 СК України передбачено, що той з батьків, з ким проживає дитина, і той з батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

При цьому, у відповідності до ч. 2 вказаної статті набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той з батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов'язується самостійно утримувати її.

Тобто, чинним законодавством визначено чіткий порядок припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно.

Однак, незважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів укладення відповідного договору про припинення права на аліменти, укладеного у відповідності до вимог чинного законодавства, суд першої інстанції безпідставно та всупереч інтересів дитини визнав судовий наказ від 04.03.2019 року таким, не підлягає виконанню, також виходячи з доведеності вищенаведених обставин.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, постановлена судом ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська