Справа № 357/2701/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Кошель Б. І.

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 6 подання головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохацького Руслана Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника КП БМР «Білоцерківводоканал» - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохацький Р.О. звернувся до суду з поданням, в якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон гр.. ОСОБА_1 керівника КП БМР «Білоцерківводоканал» до виконання зобов`язань, покладених на КП БМР «Білоцерківводоканал» наказом №911/1211/13 від 16.07.2013 року, виданий Господарським судом Київської області про стягнення з КП БМР «Білоцерківводоканал» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Профкапітал» боргу в сумі 767737,21 гривень.

Головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохацький Р.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали подання, прийшов до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Так, з матеріалів подання вбачається, що на виконанні у БЦ МВ ДВС ЦМУ МУЮ (м. Київ) знаходиться виконавче провадження №40065218 з виконання наказу №911/1211/13 від 16.07.2013 року, виданий Господарським судом Київської області про стягнення з КП БМР «Білоцерківводоканал» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Профкапітал» боргу в сумі 767737,21 гривень.

Як вбачається з матеріалів подання, 07.10.2013 року постановою головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Літвінчуком Д.М. було відкрито виконавче провадження №40065218 щодо примусового виконання наказу №911/1211/13 від 16.07.2013 року, виданий Господарським судом Київської області про стягнення з ПАТ «Західінкомбанк» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Профкапітал» боргу в сумі 767737,21 гривень.

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2013 року, направлено на адресу боржника та стягувача, що підтверджується супровідним листом від 07.10.2013 року №28540/03-02-04. Відомості про отримання сторонами вказаної постанови в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14 травня 2019 року здійснено заміну сторони у виконавчому провадженні №40065218 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 20.09.2013 року, виданого на виконання рішення господарського суду Київської області від 16.07.2013 року у справі №911/1211/13 з Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» на її правонаступника Товаричтво з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал».

11.07.2019 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацьким Р.О. винесено постанову, якою здійснено заміну сторони виконавчого провадження з Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» на її правонаступника Товаричтво з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал».

Постанову про заміну сторони виконавчого провадження від 11.07.2019 року, направлено на адресу боржника та стягувача, що підтверджується супровідним листом від 11.07.2019 року №48115. Відомості про отримання сторонами вказаної постанови в матеріалах справи відсутні.

11.01.2020 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацьким Р.О. винесено постанову, якою накладено арешт на майно, яке належить боржнику КП БМР «Білоцерківводоканал».

11.01.2020 року на адресу боржника головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацьким Р.О. направлено вимогу про надання інформації про майно, що перебуває на балансі КП БМР «Білоцерківводоканал» та вимогу про надання для опису та арешту обладнання, а саме установку для очищення та дезінфекції води «Аквахлор-500» в кількості 11 шт., які передано в заставу відповідно до договору застави №158/1 від 28.11.2007 року, що підтверджується відповідними вимогами.

Вказані вимоги отримано на руки представником за дорученням КП БМР «Білоцерківводоканал» ОСОБА_2 . 11.01.2020 року.

В матеріалах подання міститься пояснення КП БМР «Білоцерківводоканал» від 11.01.2020 року №1-04/09-14, в яких останнє пояснило, що КП БМР «Білоцерківводоканал» припинило господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення у м. Біла Церква, у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу підприємства на баланс Товариству з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» на підставі концесійного договору від 25 березня 2013 року та Акту приймання-передачі об`єкта концесії від 01.07.2013 року. Майно, яке залишилося на балансі підприємства після підписання концесійного договору є комунальним майном територіальної громади міста, тому знаходиться у підприємства на праві господарського відання.

Державний виконавець вважає, що в бездіяльності керівника боржника вбачається ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, а тому обмеження керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України є крайньою мірою, яка змусить останнього остаточно виконати зобов`язання по виконанню судового рішення, яке фактично не є виконаним з моменту його ухвалення.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент розгляду подання керівником КП БМР «Білоцерківводоканал» (боржника) є ОСОБА_1 .

Згідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст.13 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, п. 5 ст. 6 вищевказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п. 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням має право, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, обов`язковою обставиною, яка підлягає встановленню судом є факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань та доведення цього факту заявником в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.( ст. 76 ЦПК України).

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Сама по собі заборгованість за судовим рішенням не може свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Так, відповідно до висловленої Верховним Судом України позиції щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі свідомі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Таким чином, обов`язковою умовою обмеження у праві виїзду за кордон можуть бути лише умисні дії боржника, направлені на ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом. Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють «необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів» не відповідає вимогам законодавства.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

У поданні державним виконавцем не зазначено переконливих доказів, які б свідчили про свідоме злісне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього наказом №911/1211/13 від 16.07.2013 року.

Крім того, саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Отже, враховуючи, що матеріали подання не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, суд приходить до висновку, що подання головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохацького Руслана Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника КП БМР «Білоцерківводоканал» - ОСОБА_1 , не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 353, 441 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохацького Руслана Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника КП БМР «Білоцерківводоканал» - ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель