Провадження № 22-ц/813/7162/20
Головуючий у першій інстанції: Домусчі Л.В.
Доповідач: Дрішлюк А.І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
судді Одеської апеляційного суду Дрішлюка А.І.
стосовно постанови Одеського апеляційного суду від 02.09.2020 року
за апеляційною скаргою адвоката Бобровника Дениса Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зміну прізвища дитини, -
Постановою Одеського апеляційного суду від 02.09.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну прізвища малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено. Змінено прізвище малолітнього ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 04 вересня 2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №6000) з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Внесено зміни в актовий запис №6000 від 04 вересня 2017 року Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , замінивши прізвище дитини « ОСОБА_4 » прізвищем « ОСОБА_5 ».
Ознайомившись з мотивами Одеського апеляційного суду у вказаній постанові суддя Дрішлюк А.І. погоджується з постановою в частині вирішення спору, який підсудний суду виходячи з принципів констатованих в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Гарнага проти України» від 16 травня 2013 року (остаточне 12 серпня 2013 року) та прогальності українського законодавства в цій частині (в умовах відсутності імперативних норм, що забороняють зміну прізвища дитини в судовому порядку). Разом з тим, в умовах наявного особистого конфлікту між батьками та невирішеності спору за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення порядку прийняття батьком участі у спілкуванні з дитиною та у її вихованні та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею (справа №522/8251/19; провадження № 2/522/3804/19) в мотивувальній частині слід було вказати на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 СК України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.
Дитина проживає разом з матір`ю, що передбачає віднесення дитини до сім`ї матері, яка носить відповідне сімейне / родове прізвище. Носіння прізвища батька є даниною патріархальному варіанту організації родини та сягає коріннями римського приватного права, де члени родини відносились/знаходились «до/під владою батька». Між тим, справжній зв`язок дитини та його походження від конкретного чоловіка визначається по батькові.
Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Вказаний акцент в практичному сенсі з врахуванням зібраних по справі доказів, частина яких була надана лише суду апеляційної інстанції, вказує на те, що слід було вказувати на конкретні епізоди спільного життя сторін, на які зокрема посилалась сторона позивача, які могли зашкодити інтересам дитини, зокрема, створити дискомфорт у її повсякденному житті, зокрема з точки зору побудови нових соціальних зав`язків з оточуючими в дитячому садочку, школі тощо. Разом з тим, вирішуючи спір, апеляційний суд не міг давати оцінку всім обставинам справи, на які посилались сторони, оскільки більшість з них знаходяться поза межами доведення в рамках цієї справи, та можуть створювати презумпції для розгляду інших справ (визначення порядку спілкування, позбавлення батьківських прав тощо), що виникають з сімейних правовідносин між сторонами.
Таким чином, наведене частково структурує по іншому та зміщає акценти в обґрунтуванні мотивів прийнятого судового рішення Одеським апеляційним судом в межах цього провадження.
Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк
Повний текст окремої думки складено 28 вересня 2020 року.
Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк
"28" вересня 2020 р.