№ 207/3536/16-ц
№ 2/207/29/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , - про визнання майна спільною власністю подружжя та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд визнати домоволодіння за АДРЕСА_1 спільною власністю подружжя - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину домоволодіння за АДРЕСА_1 в порядку розподілу майна подружжя.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивачка зазначила, що відповідач ОСОБА_2 є власником нерухомого майна, а саме - будинку АДРЕСА_1 , який він отримав знаходячись в зареєстрованому шлюбі з позивачкою ОСОБА_4 в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_5 .

На момент подання позову до суду позивачка з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 20.11.1993 року відділом ЗАГС виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 1147. Баглійським райсудом м. Дніпродзержинська розглядається справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. Станом на день подання позову щлюб не розірваний.

Починаючи з моменту придбання відповідачем спірного нерухомого майна у власність, подружжя почало жити в цьому будинку, згодом відповідач зареєстрував позивачку, а саме 06.02.2012 року, та сина (третю особу по справі) з 27.07.2012 року в цьому будинку, що підтверджується відмітками про реєстрацію місця проживання в паспортах.

В 2014 році відносини з відповідачем погіршились, він пішов жити зі спірного будинку до іншої жінки, позивачка продовжувала жити в будинку та підтримувати його стан.

В травні 2014 року у спірному будинку сталася пожежа, що підтверджується актом про пожежу, була значно пошкоджена частина спірного будинку, позивачка своїми силами відновила пошкоджену частину будинку самостійно, купувала за власні кошти будівельні матеріали.

З 2011 року до 2014 року позивачка з відповідачем здійснили повне переобладнання спірного будинку, добудували прибудову до нього, встановили нову капітальну огорожу, в 2014 році, вже коли відповідач пішов жити до іншої жінки, позивачкою була переобладнана літня кухня після пожежі, при чому переобладнання кухні було зроблено позивачкою особисто за власні кошти, до 2014 року позивачка з відповідачем зробили капітальний ремонт в будинку, перекрили його новим дахом, утеплили повністю фасад будинку та облицювальні роботи, що призвело до зміни його технічних характеристик, позивачка за власні кошти посадила сад, придбала рідкісні рослини, за якими продовжує здійснювати догляд до нинішнього часу.

На переобладнання будинку позивачкою були витрачені зароблені нею грошові кошти, які вона отримувала від здавання належного їй на праві власності земельного паю розміром 4, 2754 га в оренду, що підтверджується копією довідки від 27.10.2016 року № 7 від ТОВ "Степове", згідно якого підтверджується отримання нею грошей в розмірі 15 747,55 грн., у тому числі за 2014 рік у розмірі 11 518, 22 грн., за 2015 рік - 4 229,33 грн. Згідно довідки від 26.10.2016 року № 46 від ФОП ОСОБА_6 в 2015 році позивачка отримала від здавання цього земельного паю оренду плату у розмірі 7000 грн. З 2010 року та по теперішній час позивачка надавала послуги няні громадянину ОСОБА_7 з приводу виховання його малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримувала щомісячний та регулярний дохід. Отримані позивачкою кошти від її трудової діяльності та здачі паю в оренду вона витрачала на переобладнання спірного будинку.

25 жовтня 2016 року від ОКП «Дніпродзержинське БТІ» позивачкою було отримано технічний паспорт, виготовлений станом на 17.06.2011 рік, з якого вбачається стан спірного житлового будинку на момент придбання його відповідачем у власність.

Позивачкою була замовлена технічна інвентаризація поточного стану спірного житлового будинку з урахуванням зроблених поліпшень, але відповідач відмовився пускати техніка ОКП "Дніпродзержинське БТІ" до спірного будинку, про що 19.10.2016 року складений акт про не допуск до обстеження.

Позивачка вважає, що під час її шлюбу з відповідачем вартість спірного нерухомого майна за рахунок належних їй грошових коштів від трудової діяльності та здачі в оренду належної їй земельної ділянки значно збільшилась, а стан нерухомого майна змінився та поліпшився, що дає підстави вважати спірне нерухоме майно спільною власністю подружжя.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначив, що дійсно ОСОБА_2 є власником домоволодіння за АДРЕСА_1 (на даний час Юрія Іллєнко) в м. Кам`янське (Дніпродзержинську), який належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 листопада 2011 року державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. після смерті його батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказане нерухоме майно відповідачем відповідно до вимог діючого законодавства України зареєстровано в обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за діючим на той час законодавством України, про що йому надано витяг від 23.11.2011 року.

Відповідач з позивачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 20.11.1993 року відділом ЗАГС виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 1147. На даний час Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська шлюб розірвано та рішення суду набрало чинності.

Відповідачем дійсно було зареєстровано позивачку 06.02.2012 року та сина - третю особу по справі, - з 27.07.2012 року в цьому будинку, що підтверджується відмітками про реєстрацію місця проживання в їх паспортах.

Позивачка та син є тільки зареєстрованими за вказаною вище адресою, оскільки фактично зе мешкають в даному домоволодінні, колишня дружина мешкає окремо та не повідомляє про місце свого проживання, а син теж мешкає теж окремо.

Позивачка вірно вказала, що в травні 2014 року у спірному будинку сталася пожежа, що підтверджується актом про пожежу, однак стосовно того, що була значно пошкоджена частина спірного будинку позивачка вводить суд в оману та відносно того, що вона своїми силами відновила пошкоджену частину будинку і самостійно купувала за власні гроші будівельні матеріали. Це спростовується самим же актом про пожежу, копія якого надана позивачкою, в якому вказано, що пошкоджено лише частину даху літньої кухні та саму літню кухню.

Також, не відповідає дійсності вказане позивачкою про те, що з 2011 року до 2014 року подружжя разом здійснили повне переобладнання спірного будинку, добудували прибудову до нього, встановили нову капітальну огорожу, а в 2014 році коли відповідач начебто пішов жити до іншої жінки нею була переобладнана літня кухня після пожежі, при чому переобладнання кухні було зроблено нею особисто за власні кошти.

По-перше, у вказаний позивачкою період подружжям було здійснено ремонт у їх спільній квартирі за адресою АДРЕСА_2 , в якій вони є співвласниками. Цього капітального ремонту квартири й стосуються всі надані квитанції та чеки, накладні, які надані позивачем до матеріалів позову.

По-друге, сім`я перестала існувати ще в 2014 році, однак позивачка пішла мешкати до іншого чоловіка, відповідач залишився мешкати в своєму будинку, де робив переобладнання, покращення, ремонт та його оздоблення, що підтверджується копіями чеків та документів на придбання будівельних матеріалів.

По-третє, до 2014 року відповідачем було зроблено лише поточний, а не капітальний ремонт в будинку, він не перекривався новим дахом, утеплення фасаду будинку було зроблено особисто відповідачем під час окремого проживання з позивачкою, що жодним чином не призвело до зміни його технічних характеристик, а лише поліпшило його стан.

Позивачка за час перебування у шлюбі у 2014 році дійсно саджала деякі квіти та рослини, за якими здійснювала догляд, однак до теперішнього часу вона не могла це робити, оскільки спільне проживання припинено з 2014 року. Також, до розпаду сім`ї позивачка теж постійно не мешкала у будинку, так як мешкала у їх спільній квартирі за адресою АДРЕСА_2 , лише іноді позивачка залишалася на ніч у будинку. Постійний нагляд за будинком здійснювався лише відповідачем та його матір`ю.

Також, не погоджується з тим, що на переобладнання будинку позивачкою начебто були витрачені зароблені нею грошові кошти, які вона отримувала від здавання належного їй на праві власності земельного паю розміром 4.2754 га в оренду, що буцімто підтверджується копією довідки від 27.10.2016 року № 7 від ТОВ «Степове», згідно якого підтверджується отримання нею грошей у розмірі 15 747,55 грн. у тому числі за 2014 рік у розмірі 11 518, 22 грн, за 2015 рік - 4 229,33 грн. Ці кошти якщо позивачкою й отримані, то вже з 2015 року, коли сторони не мешкали разом. Тим більш є безпідставними посилання на довідку від 26.10.2016 року № 46 від ФОН ОСОБА_6 , що в 2015 році позивачка отримала від здавання цього земельного паю оренду плату у розмірі 7000 грн. Факт непроживання позивачки та сина у належному відповідачеві на праві приватної власності домоволодінні по теперішній час підтверджується актом про непроживання, складеним головою вулично-квартального комітету № 23 ОСОБА_9 .

У зв`язку з викладеним, відповідач вважає, що позивачкою жодним чином не доведено витрачання значних коштів на поліпшення домоволодіння за АДРЕСА_1 (на даний час ОСОБА_10 ) в м. Кам`янське (Дніпродзержинську), вона фактично не мешкала в ньому, тому її вимоги є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону.

Ухвалою суду від 05.12.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачки адвоката Медведєвої Л.В. про об`єднання даного позову як зустрічного з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування спірним будинком.

Ухвалою суду від 12.10.2017 в порядку забезпечення позову судом доручено ОКП "Дніпродзержинське БТІ" виготовити технічний паспорт на спірний будинок.

Ухвалою суду від 14.06.2018 за клопотанням представника позивача призначено судово-будівельну експертизу у справі.

Позивачка ОСОБА_4 , представник позивача адвокат Медведєва Л.В. в судовому засіданні пітримали позовні вимоги в повному обсязі та просили задовольнити позов з наведених у позові підстав. Позивачка пояснила, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 1993 року, шлюб розірвано за рішенням суду у грудні 2016 року; відповідач отримав спірний будинок у спадок у 2010 році після смерті батька, будинок був у занедбаному стані; тривалий час знадобився для проведення ремонту, утеплення стін будинку, встановлення паркану; вона приймала участь у бетонуванні двору, висаджувала рослини; був побудуваний вол`єр, замінені вікна на металопластикові, штукатурили стіни, оклеювали шпалерами. У цей час вона працювала нянею і на фірмі менеджером, також отримувала дохід від оренди земельного паю, в період з 2011 по 2014 роки її дохід дорівнював близько 5 тис. грн. на місяць; відповідач не заперечував проти покращень будинку, вони здійснювали їх за спільні кошти. В 2014 році сталася пожежа, внаслідок якої згоріла літня кухня, дах не стало там зовсім, а через місяць відповідач залишив родину, тому дах на літній кухні вона замінювала самостійно.

Відповідач ОСОБА_2 , представники відповідача адвокат Чубенко Л.І., адвокат Пипа А.О. в судовому засіданні зазначили, що позовні вимоги не визнають, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, наведених у запереченнях на позов. Відповідач пояснив, що більшість часу подружнього життя він з позивачкою та їх спільним сином мешкали у лівобережній частині міста на АДРЕСА_3 у квартирі його батька, зараз там проживає їх син, якому 22 роки. В 2010 році помер батько відповідача і відповідач переїхав до спірного будинку, який належав його батькові, а позивачка з сином залишились у квартирі, постійно у будинку позивачка не мешкала. Відповідач особисто добудовував веранду будинку і дах теж перекривав особисто влітку 2014 року за власні кошти, тому знає, що під час пожежі у кімнаті лише згорів стіл; на ремонт даху пішло 10 балок дерев`яних, 10 листів профнастилу, ОСБ 10 листів та гідробар`єр. Вікна у будинку замінював у 2014 році. Подружні стосунки між ними припинились у січні 2014 року, при цьому він залишився у спірному будинку проживати. Про те, що позивачка працювала нянею, не знав, а пай вона переоформила лише у 2015 році. У позові просить відмовити.

Третя особа у справі ОСОБА_3 просив розглянути справу без його участі, про що подав письмове клопотання, позов підтримує.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначила, що позивачка її донька, до спірного будинку сторони переїхали у 2010 році і на той час він був старий, а зараз має значно кращий вигляд, вікна та двері поміняли, прибудували коридр, зробили сад. 01.05.2014 у них згоріла літня кухня і батько позивачки допомогав її ремонтувати, а відповідач у той час вже жив з іншою жінкою. Позивачка отримала депозит батька і гроші за пай, все вклала в ремонт будинку; штукатурила його, під час відвідування будинку свідком позивачка була вдома сама, а відповідач жив у іншій родині.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні зазначив, що відповідач є його двоюрідним братом, стосунки з обома сторонами нормальні; свідкові відомо, що сторони стали мешкати у спірному будинку після смерті батька відповідача у 2010 році, при чому позивачка мешкала періодично, а відповідач проживав постійно; у 2014 відповідач дійсно пішов від позивачки до іншої жінки, але продовжував займатись будинком ; так влітку 2014 року свідок допомогав відповідачу ремонтувати дах літньої кухні після пожежі, зокрема, привозив на його прохання профнастил, бачив, як він розраховувався; також багато матеріалів залишилось ще від батька відповідача. Позивачка, наскільки відомо свідкові, працювала періодично.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні зазначив, що відповідач є його дядьком, три роки тому допомогав йому привозити будматеріали до будинку , один раз допоміг клеїти пенопласт для утеплення; дядько постійно жив у будинку, а коли їздив у відрядження, то свідок зі своєю мамою приходили у двір до будинку годувати собаку, так як більше нікому було. У будинку згоріла три роки тому лятні кухня, у звязку з цим вивозив будівельне сміття, тому допомогав і з будматеріалами, займався цим відповідач. Позивачку бачив там один раз, ще до пожежі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні зазначив, що є відчимом позивачки, до 2011 року спірний будинок був занедбаний, але після прийняття спадщини відповідачем сторони його стали відновлювати : замінили вікна, веранду знесли та відбудували нову, а також відновили літню кухню після пожежі; він особисто багато допомогав у будівництві, робив дах кухні. Відповідачу тільки один його брат допомогав. Позивачка особисто штукатурила, пенопласт клеїла і купувала при ньому будматеріали. Відповідач на певний час зник, як з`ясувалось він жив з іншою жінкою, навіть запросив його у гості у січні 2015 року, він там бачив його речі; пояснював, що родинне життя не склалося. У будинку весь час протягом відсутності відповідача проживала позивачка і доглядала за будинком, свідок часто її навідував; паркан будинку теж замінювали у 2014 році.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні зазначив, що мешкає по сусідству зі спірним будинком, після смерті батька відповідача сторони оселилися у ньому, відповідач проживав постійно, а позивачка періодично; відповідач багато зробив поліпшень у будинку, вважає, що він робив це самостійно; коли відповідач їздив на відпочинок, свідок приходив погодувати собаку, також мати відповідача відвідувала будинок; свідок бачив, як відчим позивачки допомогав при будівництві, а також позивачка висаджувала рослини в саду. У будинку вона не мешкає разом з відповідачем три роки, а раніш бачив, як вона приїздила періодично, а ввечері поверталась на Лівий берег.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою, мешкає поряд зі спірним будинком; відповідач постійно мешкав у будинку, а позивачка з`являлась приблизно раз на тиждень; бачила, як встановлювали паркан, при цьому виник конфлікт через межу, присутньою була позивачка, але роботи проводили робітники.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні зазначила, що є тіткою відповідача і їй відомо, що значна частина будматеріалів залишилась у будинку після смерті його батька (шлакоблок тощо); роботи, яку могла би виконувати жінка у будинку не було; бачила тільки, як позивачка доглядала за квітами у саду.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні зазначила, що мешкає по сусідству, бачила у спірному будинку переважно відповідача, а позивачку приблизно п`ять разів на рік; бачила, що позивачка висаджувала квіти, а дах робив відповідач і якийсь чоловік йому допомогав; знає, що паркан замінили і у них виник скандал з сусідкою через межу; замінили вікна у будинку.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні зазначила, що відповідач є її сином, а позивачка колишня невістка; відповідач мешкає у спірному будинку з 2012 року постійно, а позивачка на Лівому березі у квартирі; позивачка любить садівництво, тому часто працювала в огороді; стосунки між сторонами розладились у 2013-2014рр., у 2015 році бачила позивачку з іншим чоловіком; у 2014 у спірному будинку згоріла кухня, її перебудовували, робили суттєві переобладнання будинку, утеплення, переклеювали шпалери; на той час відчим позивачки навіть жив у будинку.

Суд, вислухавши позивачку, відповідача, представників сторін, свідків, вивчивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63, ч.1 ст. 64 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ст. ст. 68 - 70 Сімейного кодексу України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. ст. 57-59 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Якщо річ, що належить одному з подружжя, плодоносить, дає приплід або дохід (дивіденди), він є власником цих плодів, приплоду або доходу (дивідендів). Той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім`ї, насамперед дітей. При розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобов`язані враховувати інтереси дитини, інших членів сім`ї, які відповідно до закону мають право користування ним.

Згідно ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у справі, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно ст. ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В судовому засіданні встановлено, що 20 листопада 1993 року сторони зареєстрували шлюб (л.с.7), від шлюбу мають повнолітнього сина, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (л.с.8). Шлюб між сторонами розірвано у грудні 2016 року.

Згідно довідки у спірному будинку зареєстровані сторони, та третя особа у справі (л.с.9). У відповідності до договру про розподіл спадкового майна від 03.11.2011 року спірний будинокза адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (арк.с.115).

Обставини щодо набуття у власність спірного будинку відповідачем згідно посвідченого нотаріально договору про розподіл спадкового майна від 03.11.2011 року (арк.с.115) сторонами не оспорювались, у звязку з чим не підлягають доказуванню у справі.

Оцінюючи з точки зору належності та достовірності доводи, наведені під час судового розгляду стороною позивача, суд виходить з наступного. Покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 з приводу проведення реконструкції та сутєєвих поліпшень спірного будинку за безпосередньої участі позивачки і при тому, що відповідач на час відновлювальних робіт з приводу ремонту літньої кухні не проживав у будинку, пішов з родини і став підтримувати стосунки з іншою жінкою, суд не вважає достатніми та безспірними доказами набуття спірним будинком статусу спільного майна подружжя і виникнення у позивачки права на 1/2 частину будинку.

Згідно висновку експерта за результатами проведеної за клопотанням позивачки судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 5217/5218-18 від 24.07.2019 року, для поліпшення експлуатаційних характеристик у спірному домоволодінні у період з листопада 2011 року по листопад 2016 року дійсно проводились будівельні роботи : будівництво прибудови а-1-1 (рік 2015); улаштування навісу б-1-1(після пошкодження літньої кухні пожежею); улаштування огорожі № 5. При цьому наявні в матеріалах справи документи не підтверджують факт використання придбаних матеріалів для реконструкції спірного будинку у вказаний період; експерту неможливо перевірити та визначити повний об`єм та вартість будівництва та оздоблення в середині приміщень будинку - на об`єкті виконано велику кількість прихованих робіт, визначення об`ємів та відповідно вартість яких неможливо визначити при візуально-інструментальному огляді. Враховуючи це, а також відсутність проектно-кошторисної документації, актів приймання-здачі виконаних робіт, документів на підтвердження купівлі матеріалів витрачених при їх проведенні - визначити вартість поліпшень неможливо, як і ринкову вартість поліпшень та відсоток, який вони складають від ринкової вартості домоволодіння. Як вказано експертом, визначити ринкову вартість на день проведення експертизи будівельних матеріалів, використаних під час поліпшень в період з листопада 2011 по листопад 2016 рр. неможливо. Будівництво прибудови а-1-1 до житлового будинку А-1 істотно збільшило вартість домоволодіння, але визначити частину збільшення неможливо через наведене вище (арк.с.213-222).

Таким чином суд приходить до висновку, що проведення робіт з відновлення, поліпшення стану та підвищення ринкової вартості спірного будинку, мало місце в період з листопада 2011 року по листопад 2016 року, в тому числі за участю позивачки в період її проживання у спірному будинку, що підтверджено у тій чи іншій мірі усіма допитаними свідками у справі, однак, виходячи з вказаного висновку експерта, неможливо визначити вартість таких робіт, що могло б бути підставою для вимог щодо компенсування частки позивачки у вартості цих робіт, але жодним чином не змінює статус спірного будинку відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України як майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Виходячи з викладеного зазначене спірне майно суд не має підстав визнати майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між подружжям, оскільки проведені роботи по поліпшенню стану майна, хоча і істотно збільшили його вартість, як вказано експертом, але ступінь цього збільшення не встановлено, не доведено позивачкою шляхом надання належних та допустимих доказів розміру її участі у підвищенні цієї вартості.

У зв`язку відмовою у задоволенні позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним віднести на рахунок позивачки понесені нею судові витрати: у вигляді судового збору та витрат за проведення судової експертизи.

Керуючись ст. ст. 3, 57, 60, 63, 64 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10-13, 76-78, 81, 258-261, 263-265, ст. 259 ч.6 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , - про визнання майна спільною власністю подружжя та поділ майна подружжя, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення, відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.