Справа №621/3726/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

17 березня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Бородавки К.П., за участю секретаря судового засідання Єрмоленко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 (далі - відповідач 1) та ОСОБА_3 (далі - відповідач 2) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що зазначений будинок з надвірними будівлями належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2008, в ньому, окрім позивача та інших, зареєстровані відповідачі, колишня дружина сина та її дитина від попереднього шлюбу, які більше двох років не проживають в житловому будинку без поважних проблем, в будинку відсутні особисті речі відповідачів.

Позивач та представник позивача за довіреністю - ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, представник надав заяву, за змістом якої просить розглянути справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення №730 та 748, причини неявки не повідомили, відзив на позов та клопотання про відкладення судового засідання не надали.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи приписи ст.280 ЦПК України, по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів; про заочний розгляд справи судом постановлена ухвала від 17.03.2020.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2008, зареєстрованим в реєстрі за №2-1863 (а.с.10), реєстрація права власності підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 03.09.2012 №35363395 (а.с.11).

Факт реєстрації у вказаному будинку відповідачів, а також сина позивача ОСОБА_5 та онука позивача ОСОБА_6 підтверджується довідкою виконавчого комітету Геніївської сільської ради від 13.12.2019 №1809 (а.с.12); з довідки вбачається, що відповідач 2 є сином відповідача 1.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15.11.2019, яке набрало законної сили 17.12.2019, шлюб між відповідачем-1 та сином позивача ОСОБА_5 розірвано (а.с.13-14).

Відповідно до Акту обстеження від 15.12.2019 за підписом депутата Геніївської сільської ради Шеліховської О.А. та двох свідків, відповідач 1 не проживає у вказаному будинку близько двох років, відповідач 2 - близько 7 місяців (а.с.17).

Суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України дозволяє дійти висновку, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Положеннями ч.2 ст.406 ЦК України визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі були зареєстровані у спірному будинку в якості членів сім`ї і набули право користуванням чужим нерухомим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Оскільки на час звернення позивача до суду з даним позовом відповідачі спільним побутом із позивачем не пов`язані, шлюб між відповідач 1 та сином позивача розірваний, відповідач 2 є сином відповідача 1 від попереднього шлюбу, то право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК України.

Аналогічний висновок наведений Верховним Судом у постановах від 16.01.2019 в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18) та від 14.08.2019 в справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись статтями 13, 19, 81, 141, 223, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судові витрати у виді сплаченого судового збору по 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.) з кожного, а всього 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до або через відповідний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.П. Бородавка