Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Ярмола О. Я. ,
при секретарі - Кривенко О. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5, в режимі відеоконференції з Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області заяву представника позивача, про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правову допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, -
28.08.2020 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позов ОСОБА_1 , про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, було задоволено частково, суд встановив для ОСОБА_1 порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визначення порядку побачень та спілкування з сином: щоденне спілкування батька з сином засобами телефонного, або іншого зв`язку, в період доби з 16:30 по 18:00 год.; двічі на рік, в літній та зимовий період, під час канікул, по 7 календарних днів, спільно проводити час, особисто, батьку з сином, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Першу зустріч батька з дитиною провести в присутності ОСОБА_2 . Попереджено сторони, батьків дитини, про обов`язковість виконання ними своїх батьківських обов`язків стосовно свого малолітнього сина, лише, в його інтересах.
16.09.2020 року представник позивача, адвокат Керницька І.Р. направила суду заяву про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу та посилаючись на положення ст. ст. 133,134,137,141 ЦПК України, зазначила, що в зв`язку з розглядом даної справи позивач поніс судові витрати (правову допомогу) на загальну суму 9165,00 грн.. Заяву обґрунтовує тим, що між нею та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №1 від 17.12.2019 року. Згідно додатку №1 до договору про надання правової допомоги №1 від 17.12.2019 року, сторони погодили вартість однієї години роботи адвоката 1300,00 грн. у суді першої інстанції та згідно акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 31.08.2020 року до договору про надання правової допомоги №1 від 17.12.2019 року, загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) склала 3165,00 грн.. Факт оплати гонорару з боку ОСОБА_1 по договору у загальному розмірі 3165,00 грн. підтверджується довідкою № 96 від 31.08.2020 року. Крім того, між адвокатом Бляхарським Я.С. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №77 від 22.11.2018 року. Згідно з додатком №1 до договору про надання правової допомоги №77 від 22.11.2018 року, сторони погодили вартість однієї години роботи адвоката: 1200,00 грн. у суді першої інстанції та згідно акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 2 від 31.08.2020 року до договору про надання правової допомоги №77 від 22.11.2018 року, загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) склала 6000,00 грн.. Факт оплати гонорару з боку ОСОБА_1 по договору у загальному розмірі 6 000,00 грн. підтверджується довідкою № 42 від 31.08.2020 року. Підписані сторонами договору акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) є первинними документами, тобто є належним доказами в розумінні вимог ЦПК України. Отже, за надання правової допомоги у справі позивачем сплачено 9165,00 грн., що підтверджується довідками № 96, № 42 від 31 серпня 2020 року та дані кошти позивач просить йому відшкодувати за рахунок відповідача.
Представник позивача, адвокат Керницька І.Р., в судовому засіданні підтримала подану заяву щодо судових витрат.
Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.
30.09.2020 року відповідач подала до суду заперечення проти заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогута на підставі ст.ст.141,182 ЦПК України відповідач заперечує проти задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Керницької І.Р. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу і просить звільнити її від сплати судових витрат та винести рішення, яким повністю відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Встановлено, що позивач, відповідно до положень ст. 134 ЦПК України надав попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, який міститься у позовній заяві та відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України зазначив у відповіді на відзив, яка подана до суду 29.11.2019 року, що докази на підтвердження витрат на правову допомогу, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання.
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Так, від відповідача в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України, надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, оскільки відсутні основні вимоги співмірності.
Однак, відповідач належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, до заперечень не надала.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц.
Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України.
Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором.
Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.
Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.
Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: договір про надання правничої допомоги №1 від 17.12.2019 року, додаток №1 до цього договору, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 31.08.2020 року до договору про надання правової допомоги №1 від 17.12.2019 року, договір про надання правової допомоги №77 від 22.11.2018 року, додаток №1 до цього договору, акт приймання-передачі виконаних робіт адвокатом Бляхарським Я.С. №2 від 31.08.2020 року до договору про надання правової допомоги №77 від 22.11.2018 року, що підтверджується матеріалами справи ( Т.2 а.с. 48-55).
Однак, заявником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати позивачем коштів, зокрема, відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку.
На підтвердження факту оплати гонорару адвокатам у розмірі 9165,00 грн., представник позивача надала, лише, довідки № 96, №42 від 31.08.2020 року (Т.2 а.с.56,57), які не оформлені у встановленому законом порядку, не є розрахунковим документом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову позивачу в стягненні витрат на професійну правову допомогу.
Керуючись ст. 12, 15, 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», суд,-
Відмовити позивачу в стягненні з відповідача ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення.

СуддяО. Я. Ярмола