Дата документу 12.05.2020 Справа № 2-2656/2006
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-2656/2006
Провадження №22-ц/807/1201/20
Головуючий в 1-й інстанції Крамаренко А.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О. В., Полякова О. З.,
секретарБєлова А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства інфраструктури України на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 травня 2006 року, ухвалене у м. Бердянськ у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» до ОСОБА_1 про виділ у натурі нерухомого майна, що перебуває в спільній частковій власності, визнання права власності на цілий об`єкт нерухомості,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2006 року ВАТ "БЗПТО" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ у натурі нерухомого майна, що перебуває в спільній частковій власності, визнання права власності на цілий об`єкт нерухомості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ВАТ "БЗПТО" на праві власності належить комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 . 21 січня 2002 року між ВАТ "БЗПТО" та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу 1/600 частки комплексу будівель та споруд, розташованих по АДРЕСА_1 . В рахунок вказаної частки ОСОБА_2 перейшло приміщення № НОМЕР_1 площею 24,3 кв. м з основної будівлі "Д3". На підставі рішення Бердянської міської ради було проведення виділення частини комплексу будівель та споруд, що належить ОСОБА_2 , в цілий об`єкт нерухомості з присвоєнням окремої адреси АДРЕСА_1 . Посилаючись на вказані обставини, позивач просив зробити поділ нерухомого майна, виділивши йому в натурі 599/600 часток комплексу будівель та споруд по АДРЕСА_1 в цілий об`єкт нерухомості, припинивши право спільної часткової власності з відповідачем; визнати за позивачем право власності на цілий комплекс будівель та споруд, що складається з вище вказаних приміщень, окрім відчуженої частки.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 травня 2006 року позов задоволено.

Виділено Відкритому акціонерному товариству "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання" в натурі в рахунок 599/600 часток комплексу будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та визнано право власності на: основну цегляну будівлю "А" -14.02 кв. м, прибудову дерев`яну "а" - 8,4 кв. м, прибудову цегляну "а?" - 9,6 кв. м, прибудову цегляну "а?" - 23,9 кв. м, прибудову цегляну "а4" - 4,8 кв. м, прибудову цегляну "а3" - 20 кв. м, приямок до "А", основну цегляну будівлю "А1" - 154,7 кв. м, основну цегляну будівлю "А2" - 63,8 кв. м, основну цегляну двоповерхову будівлю "Б" - 1191,6 кв. м, прибудову цегляну "б" - 25,6 кв. м, ґанок цегляний до "Б", сходи металеві до "Б", основну цегляну будівлю "В" - 194,5 кв. м, прибудову цегляну "в1" - 4,9 кв. м, основну триповерхову цегляну будівлю "В1" - 898,2 кв. м, прибудову цегляну "в" - 16,4 кв. м, основну цегляну будівлю "В2" -301,4 кв. м, основну двоповерхову цегляну будівлю "Г" - 298,2 кв. м, сходи металеві до "Г", основну двоповерхову цегляну будівлю "Д" - 626,6 кв. м, сходи металеві до "Д", основну цегляну будівлю "Д1" - 193,9 кв. м, основну цегляну будівлю "Д2" - 43,9 кв. м, прибудову цегляну "д" - 10,7 кв. м, основну цегляну будівлю "д1" - 2,5 кв. м, основну цегляну будівлю "Д3" - 204,4 кв. м, прибудову цегляну "д4" - 5,5 кв. м, прибудову цегляну "д3" - 7,0 кв. м, прибудову цегляну "д2" - 6,5 кв. м, основну цегляну будівлю "Е" - 359,4 кв. м, сходи металеві до "Е", основну цегляну будівлю "Ж" - 62,6 кв. м, основну дерев`яну будівлю "З" - 316,5 кв. м, прибудову металеву "з" - 7,2 кв. м, прибудову цегляну "з1" - 5,5 кв. м, основну цегляну будівлю "З1" - 43,8 кв. м, тамбур металевий "з2" - 3,4 кв. м, сходи металеві до "З1", основну цегляну будівлю "К" - 588,6 кв. м, прибудову цегляну "к" - 47,4 кв. м, сходи металеві до "К", основну цегляну будівлю "К1" - 36,8 кв. м, основну цегляну будівлю "Л" - 191,7 кв. м, основну цегляну будівлю "Л1" - 711,6 кв. м, сходи металеві до "Л1", основну цегляну будівлю "Л2" - 43,7 кв. м, основну цегляну будівлю "Л3" - 254 кв. м, основну цегляну будівлю "Л4" - 106,1 кв. м, сходи металеві до "Л4", основну цегляну будівлю "М" - 82 кв. м, основну цегляну будівлю "М1" - 21.3 кв. м, прибудову цегляну "м" - 3,5 кв. м, основну цегляну будівлю "М2" - 19,8 кв. м, основну цегляну будівлю "Н" - 75,4 кв. м, основну цегляну будівлю "О" - 56,6 кв. м, ґанок цегляний до "О", основну двоповерхову цегляну будівлю "П" - 681,7 кв. м, прибудову цегляну "п" - 2,5 кв. м, прибудову цегляну "п1" - 14,7 кв. м, двоє сходів металевих до "П", основну цегляну будівлю "Р" - 80.4 кв. м, основну шлакоблокову будівлю "Р1" - 60,3 кв. м, основну будівлю з цегли та ракушняку "Р2" - 93,7 кв. м, ґанок цегляний до "Р2", основну цегляну будівлю "С" - 201 кв. м, щитову цегляну "Т" - 97,3 кв. м, навіс "У", навіс "У1", альтанку дерев`яну "К3" - 8,6 кв. м, компресорну цегляну "Ф1" - 7,1 кв. м, сарай металевий "Ф" - 15,1 кв. м, сарай металевий "X" - 35,6 кв. м, навіс "Ц" - 77,7 кв. м, навіс "М3" - 23,2 кв. м, іспитову цегляну "Ф2" - 8,8 кв. м, навіс "Ч" - 12,4 кв. м, термічну цегляну "Щ2" - 6,0 кв. м, термічну цегляну "Щ3" - 9,4 кв. м, навіс "Щ" - 57,1 кв. м, склад цегляний "Ш" - 90,4 кв. м, навіс "Э" - 17,0 кв. м, склад кисню цегляний "Ю" - 50,0 кв. м, навіс "С2" - 16,4 кв. м, склад цегляний "Ю2" - 7,9 кв. м, склад цегляний "Н1" - 9,7 кв. м, навіс "С1" - 17,2 кв. м, склад цегляний "Я1" - 9,2 кв. м, сарай цегляний "Г2" - 84,0 кв. м, сарай цегляний "Ю1" - 4,6 кв. м, іспитова цегляна "П2" -28,8 кв. м, щитова цегляна "О2" - 29,0 кв. м, майстерня цегляна "З2" - 38,3 кв. м, вбиральня цегляна "К2", мазутна цегляна "И" - 207,0 кв. м, склад цегляний "Б1" - 38,7 кв. м, склад цегляний "Г1" - 10,9 кв. м, склад цегляний "Е1" - 17,9 кв. м, сарай цегляний "И1" - 5,9 кв. м, насосна цегляна "Ж1" - 8,2 кв. м, насосна цегляна "З1" - 23,3 кв. м, насосна цегляна "Т1" - 6,7 кв. м, навіс "О1", ворота металеві № 1, паркани цегляні № 2 та № 3, паркан бетонний № 4, кранова площадка з залізобетонних опор № 5, світова опора залізобетонна № 6, каналізаційні люки металеві № 7, огорожа залізобетонна № 8, ємність для пального № 9, залізобетонні опори № 10, бордюр залізобетонний № 11, відстойники залізобетонні № 12 та № 13, градирня залізобетонна № 14, огорожа металева № 15, залізнична колія № 16, площадка залізобетонна № 17, замощення з бетонних плит І та II, замощення асфальтове III, сходи металеві до "И" № 18, ворота металеві № 19.

Припинено право спільної часткової власності між Відкритим акціонерним товариством "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання" та ОСОБА_2 ".

Не погоджуючись з рішенням суду, Міністерство інфраструктури України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині виділення в натурі залізничної колії №16 за визнання права власності на залізничну колію за ВАТ «БЗПТО» та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом допущені порушення норм матеріального та процесуального права, тому неповне встановлення обставин у справі призвело до неправильного вирішення спору в частині виділення в натурі позивачу залізничної колії № 16 та визнання права власності на неї за ВАТ "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання", в той час як ця колія, позначена на його схемі № НОМЕР_2 , є державним майном, яке перебуває у віданні Міністерства інфраструктури, та знаходиться на балансі Бердянського морського порту. Крім того вказує, що фактично між сторонами у справі спору не було, а вказане питання підлягало вирішенню у позасудовому порядку. Тому просить в скарзі скасувати рішення частково та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог про виділення позивачу та визнання за ним права власності на залізничну колію № 16.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, приватне акціонерне товариство «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» в особі представника адвоката Шеремета Р.Б. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок зроблено правильний висновок про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а апеляційна скарга зводиться до переоцінки досліджених доказів та не містить нормативно-правового обґрунтування. Крім того, оскільки права апелянта не порушено є підстави для закриття апеляційного провадження з підстав п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 377 ЦПК України - судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що ВАТ "БЗПТО" на праві власності належить комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , що включає: основну цегляну будівлю "А" - 14.02 кв. м, прибудову дерев`яну "а" - 8,4 кв. м, прибудову цегляну "а?" - 9,6 кв. м, прибудову цегляну "а?" - 23,9 кв. м, прибудову цегляну "а4" - 4,8 кв. м, прибудову цегляну "а3" - 20 кв. м, приямок до "А", основну цегляну будівлю "А1" - 154,7 кв. м, основну цегляну будівлю "А2" - 63,8 кв. м, основну цегляну двоповерхову будівлю "Б" - 1191,6 кв. м, прибудову цегляну "б" - 25,6 кв. м, ґанок цегляний до "Б", сходи металеві до "Б", основну цегляну будівлю "В" - 194,5 кв. м, прибудову цегляну "в1" - 4,9 кв. м, основну триповерхову цегляну будівлю "В1" - 898,2 кв. м, прибудову цегляну "в" - 16,4 кв. м, основну цегляну будівлю "В2" - 301,4 кв. м, основну двоповерхову цегляну будівлю "Г" - 298,2 кв. м, сходи металеві до "Г", основну двоповерхову цегляну будівлю "Д" - 626,6 кв. м, сходи металеві до "Д", основну цегляну будівлю "Д1" - 193,9 кв. м, основну цегляну будівлю "Д2" - 43,9 кв. м, прибудову цегляну "д" - 10,7 кв. м, основну цегляну будівлю "д1" - 2,5 кв. м, основну цегляну будівлю "Д3" - 204,4 кв. м, прибудову цегляну "д4" - 5,5 кв. м, прибудову цегляну "д3" - 7,0 кв. м, прибудову цегляну "д2" - 6,5 кв. м, основну цегляну будівлю "Е" - 359,4 кв. м, сходи металеві до "Е", основну цегляну будівлю "Ж" - 62,6 кв. м, основну дерев`яну будівлю "З" - 316,5 кв. м, прибудову металеву "з" - 7,2 кв. м, прибудову цегляну "з1" - 5,5 кв. м, основну цегляну будівлю "З1" - 43,8 кв. м, тамбур металевий "з2" - 3,4 кв. м, сходи металеві до "З1", основну цегляну будівлю "К" - 588,6 кв. м, прибудову цегляну "к" - 47,4 кв. м, сходи металеві до "К", основну цегляну будівлю "К1" - 36,8 кв. м, основну цегляну будівлю "Л" - 191,7 кв. м, основну цегляну будівлю "Л1" - 711,6 кв. м, сходи металеві до "Л1", основну цегляну будівлю "Л2" - 43,7 кв. м, основну цегляну будівлю "Л3" - 254 кв. м, основну цегляну будівлю "Л4" - 106,1 кв. м, сходи металеві до "Л4", основну цегляну будівлю "М" - 82 кв. м, основну цегляну будівлю "М1" - 21.3 кв. м, прибудову цегляну "м" - 3,5 кв. м, основну цегляну будівлю "М2" - 19,8 кв. м, основну цегляну будівлю "Н" - 75,4 кв. м, основну цегляну будівлю "О" - 56,6 кв. м, ґанок цегляний до "О", основну двоповерхову цегляну будівлю "П" - 681,7 кв. м, прибудову цегляну "п" - 2,5 кв. м, прибудову цегляну "п1" - 14,7 кв. м, двоє сходів металевих до "П", основну цегляну будівлю "Р" - 80.4 кв. м, основну шлакоблокову будівлю "Р1" - 60,3 кв. м, основну будівлю з цегли та ракушняку "Р2" - 93,7 кв. м, ґанок цегляний до "Р2", основну цегляну будівлю "С" - 201 кв. м, щитову цегляну "Т" - 97,3 кв. м, навіс "У", навіс "У1", альтанку дерев`яну "К3" - 8,6 кв. м, компресорну цегляну "Ф1" - 7,1 кв. м, сарай металевий "Ф" - 15,1 кв. м, сарай металевий "X" - 35,6 кв. м, навіс "Ц" - 77,7 кв. м, навіс "М3" - 23,2 кв. м, іспитову цегляну "Ф2" - 8,8 кв. м, навіс "Ч" - 12,4 кв. м, термічну цегляну "Щ2" - 6,0 кв. м, термічну цегляну "Щ3" - 9,4 кв. м, навіс "Щ" - 57,1 кв. м, склад цегляний "Ш" - 90,4 кв. м, навіс "Э" - 17,0 кв. м, склад кисню цегляний "Ю" - 50,0 кв. м, навіс "С2" - 16,4 кв. м, склад цегляний "Ю2" - 7,9 кв. м, склад цегляний "Н1" - 9,7 кв. м, навіс "С1" - 17,2 кв. м, склад цегляний "Я1" - 9,2 кв. м, сарай цегляний "Г2" - 84,0 кв. м, сарай цегляний "Ю1" - 4,6 кв. м, іспитова цегляна "П2" -28,8 кв. м, щитова цегляна "О2" - 29,0 кв. м, майстерня цегляна "З2" - 38,3 кв. м, вбиральня цегляна "К2", мазутна цегляна "И" - 207,0 кв. м, склад цегляний "Б1" - 38,7 кв. м, склад цегляний "Г1" - 10,9 кв. м, склад цегляний "Е1" - 17,9 кв. м, сарай цегляний "И1" - 5,9 кв. м, насосна цегляна "Ж1" - 8,2 кв. м, насосна цегляна "З1" - 23,3 кв. м, насосна цегляна "Т1" - 6,7 кв. м, навіс "О1", ворота металеві №1, паркани цегляні № 2 та № 3, паркан бетонний № 4, кранова площадка з залізобетонних опор № 5, світова опора залізобетонна № 6, каналізаційні люки металеві № 7, огорожа залізобетонна № 8, ємність для пального № 9, залізобетонні опори № 10, бордюр залізобетонний № 11, відстойники залізобетонні № 12 та № 13, градирня залізобетонна № 14, огорожа металева № 15, залізнична колія № 16, площадка залізобетонна № 17, замощення з бетонних плит І та II, замощення асфальтове III, сходи металеві до "И" № 18, ворота металеві № 19.

21 січня 2002 року між ВАТ "БЗПТО" та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу 1/600 частки комплексу будівель та споруд, розташованих по АДРЕСА_1 . В рахунок вказаної частки ОСОБА_2 перейшло приміщення № НОМЕР_1 площею 24,3 кв. м з основної будівлі "Д3".

На підставі рішення Бердянської міської ради було проведення виділення частини комплексу будівель та споруд, що належить ОСОБА_2 , в цілий об`єкт нерухомості з присвоєнням окремої адреси АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з приписів ст. 364, ч.2 ст.367 ЦК України, а також з тих обставин, що 599/600 часток комплексу будівель та споруд по АДРЕСА_1 належать позивачу на підставі наказу регіонального відділення по Запорізькій області фонду державного майна України від 05 травня 2001 року.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Статтями 124, 125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦПК у редакції, чинній на момент звернення із позовом до суду, передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на момент звернення із позовом до суду, (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 42 Конституції України визначено, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Це ж право закріплене й у статті 50 ЦК України, відповідно до якої, право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Частиною другою статті 50 ЦК України визначено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Статтею 1 ГК України визначено, що цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Разом із цим учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності. Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями (статті 2, 3 ГК України).

Отже, фізична особа, яка виявила бажання реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Позов у цій справі пред`явлено юридичною особою до фізичної особи ОСОБА_2 , як власника нежитлової будівлі, яка за технічним паспортом є нежитловою будовою кафе-закусочною (т.1 а.с.6), тобто використовується чи може використовуватися для здійснення підприємницької діяльності.

Крім того, позивачем у справі є юридична особа, яка звернулася до суду загальної юрисдикції про визнання за собою права власності на нерухоме майно, яке знаходитися на її території і використовується у її господарській діяльності.

Отже, як за суб`єктним складом, так і виходячи зі змісту спірних правовідносин, спір між сторонами, якщо він і існував за доводами позивача, є спором двох суб`єктів господарювання щодо майна для здійснення господарської діяльності, а отже підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Такі висновки відповідають Правовій позиції, висловленій Великою палатою Верховного Суду в постанові від 18 грудня 2019 року (справа № 14-614цс19).

Суд першої інстанції розглянув справу у порядку цивільного судочинства помилково і неправильно визначився з юрисдикційністю спору, який виник між сторонами у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 ЦПК України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 травня 2006 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства інфраструктури України задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 травня 2006 рокуу цій справі скасувати.

Провадження у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» до ОСОБА_1 про виділ у натурі нерухомого майна, що перебуває в спільній частковій власності, визнання права власності на цілий об`єкт нерухомості- закрити.

У відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України, роз`яснити позивачу його право на звернення з вказаним позовом до господарського суду та про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі тобто до Запорізького апеляційного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст постанови складено 14 травня 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков