_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6955/15-ц
Провадження № 2/947/1286/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Белінська Ганна Сергіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Київська державна нотаріальна контора у м. Одеса, про визнання договору довічного утримання недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

18.05.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить визнати недійсним договір довічного утримання укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений Третьою Одеською державною нотаріальною конторою.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. від 27.05.2015 року провадження по справі відкрито.

Згідно розпорядження Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2016 року, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із тривалою непрацездатністю судді Маломуж А.І., справа розподілена 01.04.2016 року на суддю Васильків О.В. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи./т.1 а.с.153/.

Ухвалою суду від 04.04.2016 року справу прийнято до провадження судді Васильків О.В.

В ході розгляду справи судом також розглянуті клопотання сторін щодо витребування доказів та забезпечення позову.

Ухвалою суду від 18.01.2017 року призначено судово-психіатричну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.

22.05.2018 року до суду надійшов Висновок судово-психіатричних експертів №21 від 18.01.2018 року, в зв`язку з чим провадження у справі відновлено.

Ухвалою суду від 05.11.2018 року призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.

12.12.2018 року до суду повернуті матеріали цивільної справи з клопотаннями про уточнення доручення та про надання додаткових матеріалів, в зв`язку з чим провадження у справі ухвалою від 14.12.2018 року поновлено.

Ухвалою від 14.01.2019 року по справі призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу.

29.07.2019 року до суду повернуті матеріали цивільної справи з повторним клопотанням про уточнення доручення та про надання додаткових матеріалів, в зв`язку з чим провадження у справі ухвалою від 29.08.2019 року поновлено.

Ухвалою суду від 10.10.2019 року по справі призначено комплексну психолого-психіатричну експертизу.

13.01.2020 року справа повернута до суду.

Ухвалою суду від 14.01.2020 року провадження у справі поновлено.

До судового засідання 13.05.2020 року учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином.

Представник позивача адвокат Ящук Ю.Ю. 13.05.2020 року надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача адвокат Гончарова В.Ю. 24.04.2020 року надала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача.

Представник третьої особи Київської державної нотаріальної контори до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. На адресу суду 04.02.2020 року було надано заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги третя особа залишає на розсуд суду.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В своїх позовних вимогах позивач ОСОБА_1 (до шлюбу - ОСОБА_1 ) посилається на те, що померлий ОСОБА_5 , є її батьком, та був власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що 15.10.2010 року померлий ОСОБА_5 дозволив зареєструвати відповідача по справі ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . У листопаді 2014 року померлому ОСОБА_5 було поставлено діагноз - рак, та з 2015 року відповідач по справі ОСОБА_3 робила уколи померлому ОСОБА_5 . Після застосування вказаних препаратів ОСОБА_5 взагалі не міг розмовляти, не впізнавав членів родини, та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. В подальшому зі слів відповідачки ОСОБА_3 та нотаріуса на той час Третьої Одеської державної нотаріальної контори позивачу стало відомо, що спірна квартира належить на підставі договору довічного утримання відповідачу ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що її батько ОСОБА_5 , хоча і був дієздатним, але уклав договір довічного утримання у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, вважає, що у суду є усі законні підстави визнати такий правочин недійсним.

В судовому засіданні представником позивача було підтримано вимоги у повному обсязі.

27.07.2015 року відповідачем по справі були надані до канцелярії суду заперечення, в яких сторона відповідача посилається на те, що викладені позивачем обставини та відомості не відповідають дійсним обставинам, стороною позивача не надано доказів на підтвердження заявлених вимог. Відповідач ОСОБА_7 зазначає, що вона є рідною донькою ОСОБА_5 від незареєстрованого шлюбу з ОСОБА_8 , однак в даній справі відповідач не має наміру доводити спорідненість зі ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач також вказує, що тривалий час проживала спільно з ОСОБА_5 як найближча родичка в квартирі АДРЕСА_2 , та з 15.10.2010 року зареєстрована за вказаною адресою. Щодо договору довічного утримання відповідач зазначає, що укладення договору відбулось з дотриманням норм діючого законодавства, та вважає, що нею були виконані всі обов`язки відповідно до умов договору. Відповідач ОСОБА_2 також вказує, що з листопада 2014 року вона здійснювала медичну допомогу та купляла ліки в зв`язку з тяжкою хворобою ОСОБА_5 , а в подальшому займалася похованням.

При цьому також відповідач звертає увагу на те, що ОСОБА_5 за життя не страждав на психічні захворювання, в 80-х роках перебував на диспансерному обліку в зв`язку з хронічним алкоголізмом, проте в подальшому подолав алкогольну залежність, працював та мав хороші характеристики з місця роботи. Після встановлення тяжкого діагнозу в 2014 році і до самої смерті ОСОБА_5 не перебував на постільному режимі, повністю себе обслуговував та до смерті мав ясну свідомість та правильне розуміння навколишнього оточення та всіх подій. Також відповідач ОСОБА_2 зазначає, що позивач ОСОБА_1 майже не бачилась з хворим батьком та не надавала йому матеріальну та медичну допомогу, а доводи позивача щодо того, що вона та її чоловік разом з сином купували ліки, навіщали батька та доглядали його є бездоказовими.

Від третьої особи Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса письмових пояснень по суті спору не надійшло, в заяві про розгляд справи за їх відсутністю, вирішення спору залишено на розсуд суду.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 03.01.1978 року Іллічівським ЗАГС м. Одеси /т.1 а.с.9/.

В зв`язку з укладенням шлюбу 10.03.2001 року з ОСОБА_10 позивач ОСОБА_11 змінила прізвище на « ОСОБА_11 », що вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 , виданого 10.03.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси /т.1 а.с.11/.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 09.12.1997 р. за №4-12595, зареєстрованого 13.01.1998р. Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості в реєстровій книзі за №258пр. стор. 174 реєстр 58 /т.1 а.с.64/.

З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрації) №3009 від 15.04.2015 року вбачається, що ОСОБА_5 з 11.01.1984 року постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Також в довідці зазначено, що разом з ним з 15.10.2010 року проживає та зареєстрована донька ОСОБА_4 , 1991 року народження /т.1 а.с.5/.

20.04.2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений Договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. /т.1 а.с.132-133/.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 у власність квартиру під АДРЕСА_2 , яка складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 48,5 кв.м., в тому числі житловою площею 29,4 кв.м. При цьому ОСОБА_4 зобов`язалась довічно повністю утримувати ОСОБА_5 та забезпечувати його їжею, одягом, ліками, необхідною допомогою, зберігаючи в його безкоштовному довічному користуванні, зазначену в цьому договорі квартиру. За згодою на набувача покладаються такі обов`язки: виконувати дрібний ремонт квартири згідно з існуючим Переліком робіт, що належать до дрібного ремонту квартир, затвердженим у порядку, встановленому чинним законодавством; забезпечувати проведення прибирання квартири не менше одного разу на тиждень; забезпечувати надання йому медичної допомоги у випадку захворювання відчужувача; у разі смерті відчужувача набувач зобов`язана здійснити комплекс православних заходів та обрядових дій з поховання відчужувача.

Пунктом 15 Договору визначено, що сторони у присутності нотаріуса стверджують одна одній, що:

- однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки;

- договір між ними спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- їх волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі;

- договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину;

- кожний із них не обмежений в праві укладати правочини;

- вони не визнані в установленому порядку недієздатними (повністю або частково);

- вони не страждають в момент укладення цього договору на захворювання, що перешкоджають усвідомленню його суті.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.04.2015 року право власності ОСОБА_4 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано 20.04.2015р. о 10:32:24 /т.1 а.с.62/.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 09.05.2015 року складено відповідний актовий запис №5159 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /т.1 а.с.14/.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 з листопада 2014 року по день смерті страждав на онкологічне захворювання, лікувався і стаціонарно, і амбулаторно, про що суду надані відповідні виписки, довідки та листки непрацездатності /т.1 а.с.91-105/.

Відповідач ОСОБА_13 після смерті ОСОБА_5 займалася його похованням, що підтверджено наданими письмовими доказами /т.1 а.с.107-109/.

В ході судового розгляду справи судом допитано свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

В судовому засіданні 02.08.2016 року свідок ОСОБА_14 пояснила, що є подругою відповідача ОСОБА_2 , тривалий час проживала поряд з нею, подруги приходили одна до одної в гості, в зв`язку з чим свідок була знайома з батьком відповідача ОСОБА_5 та добре знає обставини його хвороби, а саме що з літа 2014 року у ОСОБА_5 боліло горло, приблизно в жовтні його госпіталізували та діагностували рак. Свідок також зазначила, що ОСОБА_5 відмовився від операції, що дуже засмутило відповідача. Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що позивач ОСОБА_1 бачила всього два рази. При цьому позивач з`явилась лише за один-два місяці до смерті батька. Зі слів відповідача ОСОБА_2 свідок ОСОБА_14 знає, що позивач ОСОБА_1 в день смерті приходила до неї та вимагала віддати квартиру. Щодо укладення договору довічного утримання свідок пояснила, що знає про це зі слів відповідача ОСОБА_2 , що десь в квітні 2015 року лікар сказав, що у ОСОБА_5 поганий стан і тоді був оформлений вказаний договір.

Свідок ОСОБА_15 , допитана в судовому засіданні 02.08.2020 року, суду пояснила, що вона є хрещеною відповідача ОСОБА_2 та протягом 21 року спілкувалась з їх родиною, в зв`язку з чим знає обставини хвороби та смерті ОСОБА_5 . Свідок ОСОБА_15 зазначила, що ОСОБА_5 захворів в 2014 році, двічі перебував в лікарні - з приводу рака горла та виразки шлунку, в зв`язку з чим був прооперований, потім до смерті був вдома, відповідач ОСОБА_2 піклувалася про нього, допомагала, купувала ліки. Також свідок ОСОБА_15 повідомила суду, що позивача ОСОБА_1 побачила вперше лише 07.05.2015 року, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і після того, як тіло забрали в морг, ОСОБА_1 почала кричати, що вона єдина спадкоємиця, а ОСОБА_2 тут ніхто. При цьому свідок зазначила, що ще за 4-5 місяців до смерті ОСОБА_5 казав, що хоче залишити квартиру своїй меншій доньці.

Судом досліджено Висновок судово-психіатричних експертів №21 від 18.01.2018 року, складений КНП «Одеський обласний центр психічного здоров`я» Одеської міської ради /т.2 а.с.2-12/.

Згідно даного висновку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час укладання 20.04.2015 року договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори, реєстровий №5-833, на хронічний, стійкий психічний розлад, або інший хворобливий розлад психічної діяльності, у тому числі на психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F10.00» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду («Хронічний алкоголізм» за МКХ-9), стійкі когнітивні порушення внаслідок вживанням психоактивних речовин (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F10.74» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду (« Алкогольну енцефалопатію » за МКХ-9)) не страждав, в зв`язку з чим був здатний вільно та усвідомлено приймати рішення, усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку, керувати ними та прогнозувати наслідки власних дій.

Питання щодо емоційного стану, в якому знаходився ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вплив його індивідуально-психологічних властивостей під час укладення 20.04.2015 р. договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори, реєстровий №5-833, не підлягає розгляду в межах проведення заявленої посмертної судово-психіатричної експертизи, оскільки знаходяться поза межами компетенції судових експертів психіатрів.

Судом досліджено Висновок судово-психіатричного експерта №656 від 25.11.2019 року, складений Київським міським центром судово-психіатричної експертизи /т.2 а.с.111-114/, відповідно до якого медичні препарати, які призначалися ОСОБА_5 , не впливали на його психічний стан під час укладання 20.04.2015 р. договору довічного утримання. ОСОБА_5 на період укладання договору довічного утримання (20.04.2015 р.) на будь-який психічний розлад не страждав. На психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин також не страждав. За своїм психічним станом на той період він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 в період укладання договору довічного утримання (20.04.2015 р.) за своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено наступне.

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду достеменно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_5 до моменту його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , де була зареєстрована з 2010 року. При цьому з 20.04.2015 року відповідач ОСОБА_16 є власником вказаної квартири на підставі Договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В.

Доводи сторони позивача ОСОБА_1 щодо того, що вказаний договір був укладений ОСОБА_5 в момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, в ході судового розгляду справи не знайшли підтвердження та спростовуються дослідженими письмовими доказами, показами свідків та висновками судових експертиз, що були призначені судом за клопотаннями сторони позивача.

На підставі викладеного, з урахуванням досліджених висновків експертиз та пояснень свідків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 на момент укладення договору довічного утримання ніякими психічними розладами не страждав, а отже мав можливість розуміти значення своїх дій та керувати ними. При цьому доводи сторони позивача щодо того, що ОСОБА_5 страждав алкоголізмом та перебував на диспансерному обліку з цього приводу, судом відхиляються, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що вказані обставини мали місце в 80-х роках ХХ століття, а в подальшому ОСОБА_5 проблем з алкоголем не мав, був офіційно працевлаштований та позитивно характеризувався за місцем роботи, про що суду відповідачем надані відповідні письмові докази.

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві посилалась на те, що вона та її чоловік разом з сином купували ліки, відвідували батька та доглядали його, однак вказані посилання в ході судового розгляду справи стороною позивача не доведені, оскільки на підтвердження вказаних доводів суду надані лише квитанції та товарні чеки щодо купівлі ліків, з яких неможливо встановити ким та для кого вони були придбані. При цьому вказані доводи в ході судового розгляду справи були спростовані показами допитаних свідків та, окрім того, суд зазначає, що в будь-якому разі факт придбання ліків та участі в догляді за хворим батьком не впливає на дійсність правочину, вчиненого ОСОБА_5 в момент, коли він повністю усвідомлював свої дії та міг керувати ними.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання договору довічного утримання недійсним слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

VІІ. ЗАХОДИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

Відповідно до ч. 9 ст. 159 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 159, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. 16, 203, 215, 225, 233, 236, 744 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа - Київська державна нотаріальна контора у м. Одеса (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Космонавтів, 11 А), про визнання договору довічного утримання недійсним - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 28.04.2016 року, а саме зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення суду складено 22.05.2020 року.

Суддя Васильків О. В.