Справа № 456/871/20
Провадження № 2-з/456/20/2020
УХВАЛА

про забезпечення позову

26 травня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши заяву представника позивача адвоката Гошовської Я.А. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

25.05.2020 представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне нерухоме майно: квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 99,5 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 27 562 грн.; квартира за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 60,3 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 14 051 грн.; будівля за адресою АДРЕСА_3 , частка власності 78/100, загальна вартість нерухомого майна 789 908 грн.; нежитлова будівля, торгівельний павільйон за адресою АДРЕСА_4 , загальна вартість нерухомого майна 69 443 грн.; квартира за адресою АДРЕСА_5 , загальною площею 76,8 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 62 780 грн. та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного нерухомого майна.

В обґрунтування заяви покликається на те, що предметом спору є договір позики, укладений 30.11.2018 та розписка від 30.11.2018 до даного договору про підтвердження передачі позивачем коштів у борг відповідачу в сумі 20 000 доларів США, що в еквіваленті складає 562 000,00 грн. Відповідач зобов`язувався повернути кошти до 28.02.2019, однак до теперішнього часу не було повернуто в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.4 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази не можуть грунтуватися на припущеннях.

Із змісту заяви про забезпечення позову та поданих доказів неможливо зробити висновок про наявність вищезазначених обставин та загроз, та що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення коштів.

Представником заявника не надано жодних належних доказів про те, що відповідач ОСОБА_2 має можливість та намір відчужувати зазначене у клопотанні про забезпечення позову майно чи вчинити будь-які інші дії відносно такого.

Покликаючись на співмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, представник позивача ОСОБА_3 самостійно зазначає вартість наявного нерухомого майна, зокрема: квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 99,5 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 27 562 грн.; квартира за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 60,3 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 14 051 грн.; будівля за адресою АДРЕСА_3 , частка власності 78/100, загальна вартість нерухомого майна 789 908 грн.; нежитлова будівля, торгівельний павільйон за адресою АДРЕСА_4 , загальна вартість нерухомого майна 69 443 грн.; квартира за адресою АДРЕСА_5 , загальною площею 76,8 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 62 780 грн. Тоді як заявлені вимоги стосуються стягнення суми позики в гривневому еквіваленті в сумі 562 000,00 грн.

Доводи представника позивача, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду або якимось чином ускладнить для позивача виконання судового рішення не підтверджені належними доказами, а накладення арешту на усе майно відповідача не може вважатись співмірним із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, захід забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії відносно зазначеного представником позивача майна, не відповідає змісту позовних вимог та вимогам співмірності.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151,153 ЦПК України, -

ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Гошовської Я.А. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскарження до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя С. С. Сас