Справа № 219/6081/17
Провадження № 2/219/1371/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2020 м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.,

за участ секретаря судового засідання Брагіної М.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 36 817,31 гривень та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 600 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25 лютого 2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язаний за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2017 року має заборгованість в розмірі 36 817,31 гривень, яка складається з наступного: 2624,97 грн. - заборгованість за кредитом, 28664,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3298,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1729,40 грн. - штраф (процентна складова). Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2017 вказана цивільна справа розподілена судді Давидовській Т.В.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.08.2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), який зареєстрований та проживає за адресою: Донецька область, Бахмутський район, с. Вершина, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ (нині м. Дніпро), вул. Набережна Перемоги, буд. 50, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.02.2012 року, а саме: заборгованість за кредитом у сумі 2624,97 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 28664,84 грн., витрати на оплату публікації в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420 грн. та судові витрати в сумі 1 600 грн.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з комісії (пені) за користування кредитом в сумі 3298,10 грн., стягнення штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 1729,40 грн. відмовити.

11.12.2019 до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 03.08.2017 року по справі № 219/6081/17, у якій відповідач вказує, що про існування вказаного заочного рішенні дізнався лише тоді, коли звернувся до бухгалтерії підприємства після отримання заробітної плати за листопад 2019 року, які зазначили, що утримання проводиться на підставі розпорядження ДВС м. Бахмут. Зазначає про те, що в період начебто наявності заборгованості перед банком Бахмутський район відносився до зони АТО, а тому штрафи та пені не стягуються. 10.12.2019 року відповідач звернувся до канцелярії суду, де в той же день отримав копію заочного рішення від 03.08.2017 року (а.с.74). З вказаним заочним рішенням відповідач категорично не погоджується та просить його скасувати.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2020 року заяву відповідача ОСОБА_1 задоволено. Скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2017 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Справу призначено до судового розгляду в спрощеному позовному провадженні.

У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, разом з тим про причини неявки суд не повідомив. Однак, 24.02.2020 року на адресу суду надіслав відповідь на відзив, в якому зазначив, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови, відповідач підписанням Анкетизаяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Вважає, що з наданої виписки про рух коштів чітка вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим договором». В даному випадку позивач вважає, що надав докази, що відповідача було ознайомлено саме із зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг та наказ Банку, яким були затверджені зазначені Умови та Правила надання банківських послуг. Більш того, позивач зазначає, що згідно Заяви відповідач зобов`язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку. Позивач звертає увагу суду на те, що відповідач активно використовував кредитний рахунок: знімав готівку у банкоматах. Операції по картковому рахунку підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування. Просить суд задовольнити позовні вимогу у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Топчийов Є.В. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, також представником позивача 27.01.2020 року було подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивач зобов`язаний надати суду для огляду кредитну справу у тому числі кредитний договір (оригінал заяву-анкету) від 25.02.2012 року. зазначає, що позивач надав до суду копії документів, які не засвідчені, крім того, зроблені з копій, а повинен надати, як доказ своїх вимог, Умови та правила надання банківських послуг з підписом ОСОБА_2 на кожній сторінці, або прошиті і з її підписом у кінці станом на 25.02.2012 рік, а також заяву про ознайомлення з цими правилами станом на 25.02.2012 рік, а не посилатися на правила, які містяться в загальному доступі Інтернету на сайті Банку, так як вони станом на день звернення до суду не відповідають тим, що він був ознайомлена на день підписання заяви - анкети. Більш того, позивач, як доказ того, що ОСОБА_3 отримав, знімав ці кошти і як підтвердження цього Банк повинен надати роздруківку по картковому рахунку. Більш того, наданий розрахунок до суду, який не видно ким зроблений, за яким правилом, та зроблений він працівником цього Банку - це не можливо перевірити, тому необхідно вияснити ці доводи. Також Банком не наданий документ, який б свідчив про те, що людина, яка зробила розрахунок, має на це повноваження це робити, як спеціаліст, а не посилатися на право підпису. Банк суду не надав в обґрунтування підстави підняття в однобічному порядку процентної ставки з 30% до 34,8%, а в подальшому до 43,2 %, як це передбачено умовами та правилами з якими ОСОБА_3 не був ознайомлений під розпис, а надав правила, які містяться на цей час (на день звернення до суду) з урахуванням усіх змін. Тому вважає, що збільшення відсоткової ставки з 30% до 34,8%, а в подальшому до 43,2%, це порушення умов договору та ЦК України. На адресу ОСОБА_2 не надходили документи, які б свідчили про зміну умов договору в односторонньому порядку, як і не надав до суду відомості стосовно ознайомлення ОСОБА_2 , шляхом направлення CMC - повідомлення про зміну умов кредитування та отримання відповіді, як це передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг. Також звертає увагу на те, що суд при розгляді справи повинен взяти до уваги Постанову ВП ВС від З липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Також суд повинен взяти до уваги, що ОСОБА_1 мешкає та зареєстрований в місті, який входить до переліку міст у якому поширюється Закон України «Про АТО», який з 14.04.2014 року заборонив банкам нарахування штрафних санкцій, пені тощо. Банк не мав право нараховувати та виставляти для стягнення, при цьому Банк знав про місце реєстрації та проживання відповідача по справі. Заборона нарахування передбачено ст.2 Закону України №1669-7 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року. Тобто у вимозі позивача в частині стягнення пені та комісії в розмірі 3298,10 гривень (комісія не виведена окремо), штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень та штрафу (процентна складова) у розмірі 1729,40 гривень повинно бути відмовлено. Тобто на час звернення до суду ОСОБА_3 станом на 30.04.2017 рік мав заборгованість у розмірі 2624,97 гривень, але з часу прийняття заочного рішення суду і до часу перегляду заочного рішення суду, шляхом його скасування у період примусового виконання заочного рішення суду з заробітної плати було стягнуто на погашення заборгованості на користь Банку: у грудні 2019 року з заробітної плати за листопад 2019 року - 2400 гривень; у січні 2020 року з заробітної плати за грудень 2019 року - 2800 гривень. Загальна сума, яку було стягнуто у примусовому порядку на погашення заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від 25.02.2012 року становить 5200 гривень. Як вбачається з позовної заяви заборгованість за тілом кредиту б/н від 25.02.2012 року становить 2624,97 гривень станом на 30.04.2017 року. Станом на 27.01.2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед Банком за кредитним договором б/н від 25.02.2012 року не має, а є переплата у сумі 2575.03 гривні (5200 гривень - 2624.97 гривень). Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.97-98). У заяві від 28.02.2020 року представник відповідача зазначив, що переплата позивачу становить 5 295,47 грн., оскільки за період з листопада 2019 року по січень 2020 року з ОСОБА_1 стягнуто в примусовому порядку суму 7 920,44 грн. (а.с.167, 168).

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Згідно копії статуту у новій редакції ПАТ КБ «ПриватБанк» за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв`язку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.36).

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії НОМЕР_3 , ПАТ КБ «ПриватБанк» знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 (а.с.35 на звороті).

Згідно копії банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, наданої Національним банком України, ПАТ КБ «ПриватБанк» внесено до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за № 92 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.35).

З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Судом встановлено, що 25.02.2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 , як клієнтом, укладено договір шляхом заповнення позичальником анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої відповідачу була видана кредитка картка «Універсальна» (а.с.6).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Відповідач отримав кредит у розмірі 2 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з вказаною анкетою-заявою, відповідач вказав, що згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківського і тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг; він ознайомлений та згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови і правила надання банківських послуг розміщені на сайті банку. Заявник зобов`язується виконувати вимоги умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ (арк.с.6).

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, згідно з позовною заявою, відповідач станом на 30.04.2017 року (за розрахунком позивача) має заборгованість у розмірі 36817,31 гривень, яка складається з наступного: 2624,97 грн. - заборгованість за кредитом, 28664,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3298,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1729,40 грн. - штраф (процентна складова) (арк.4-5).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З анкети-заяви позичальника від 25.02.2012 року, яка додана до позовної заяви, вбачається, що процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією, штрафу (фіксованої частини) та штрафу (процентної складової).

Великою Палатою Верховного Суду у постанова від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 зроблено правовий висновок, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Довідку про умови кредитування до позову не додано. Позивач у позовній заяві не вказує підстави для стягнення штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова) та незрозуміло з якої суми заборгованості нараховано 2 229,40 грн. заборгованості по судовим штрафам.

З виписки по рахунку вбачається, що 14.08.2012 року позивачем був встановлений кредитний ліміт у розмірі 2000 грн., 29.08.2012 року збільшення кредитного ліміту до 2200 грн., 01.10.2012 року,01.11.2012 року, 01.12.2012 року, 01.01.2013 року здійснювалося списання з карткового рахунку по 10 грн. щомісяця, в 2013 році щомісячна плата за страхування по 10 грн., штрафи за прострочку по кредиту.

11.12.2019 року відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення, у якій вказав, що відповідач категорично не згоден з судовим рішенням суду, та в заяві від 28.02.2020 року представник відповідача заявив про те, що відповідач переплатив суму, яка становить 5295,47 грн.

Судом також встановлено, що 23.10.2019 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на підставі виконавчого листа 219/6081/17, 2/219/3316/2017 від 11.09.2017 року про стягнення боргу в сумі 33 309,81 грн., яку 23.10.2019 року за № 59623 направлено за місцем роботи відповідача - Регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с.87-88).

Згідно з інформацією наданою 23.12.2019 року начальником СП «Лиманська дистанція колії» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», 30.10.2019 до СП «Лиманська дистанція колії» надійшла постанова виконавчого відділу року від 23.10.2019 ВП № 55165074 про стягнення з робітника ОСОБА_1 боргу в сумі 33 309,81 грн. У листопаді 2019 року було утримано 2743,60 грн., виконавчий збір 139,69 грн. Кошти були перераховані 05.12.2019 року (а.с.89).

Всього в період з листопада 2019 року по січень 2020 року з ОСОБА_1 утримано: за листопад 2019 року - 2883,29 грн., за грудень 2019 року 2613,06 грн., за січень 2020 року 2424,09 грн., всього 7920,44 грн. (а.с.168), що підтверджується інформацією наданою Структурним підрозділом «Луганська дистанція колії» регіональна філія «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Однак, у виписці по картковому рахунку вказується, що в погашення заборгованості 08.01.2020 року банком зараховано 2469,24 грн. згідно перерахуванню від 05.120.2019 року; 2351,75 грн. за перерахуванням від 03.01.2020 року та 2181,68 грн. за перерахуванням від 06.02.2020 року, тобто 7002,67 грн. (арк.с.133).

Щодо застосування до відповідача штрафів та пені.

Згідно довідки Бахмутської міської ради Донецької області від 15.06.2017 року № 2431, інформація, щодо реєстрації місця проживання фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня, тому як відповідний мешканець зареєстрований на території Бахмутського району (а.с.42).

Позивач просить стягнути 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 1729,40 грн. (процентної складової). Однак, не вказує за який період стягується процентна складова та з якої суми, а також підстави для стягнення таких видів неустойки.

Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд враховує положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, до таких населених пунктів було віднесено с.Вершина Бахмутського району Донецької області, де зареєстрований відповідач.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з цим переліком с.Вершина Бахмутського району Донецької області увійшло до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Доказів того, що відповідач проживає за межами Бахмутського району Донецької області, суду не надано. До того ж, суд враховує, що АТ КБ "Приват Банк", звертаючись до суду з позовом до відповідача, зазначив містом його проживання саме с.Вершина Бахмутського району.

30 квітня 2018 року Президентом України підписано наказ Верховного Головнокомандувача ЗСУ Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей. Згідно якого з 14-00 години 30 квітня 2018 року розпочато операцію Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об`єднаних сил. Отже, 30 квітня 2018 року антитерористична операція завершилася.

Пунктом 2 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції" та на шість місяців після дня її завершення.

Отже, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики в сукупності за період від 14 квітня 2014 року по 30 жовтня 2018 року.

За таких обставин, штрафи та пені нараховані відповідачу не можуть бути стягненні за період з 14.04.2014 року по 30.04.2017 року (позовних вимог).

З урахуванням викладеного вище, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, у зв`язку з ненаданням позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 6, 12, 81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.02.2012 у розмірі 36 817,31 грн. відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення ухвалено в судовому засіданні 16 березня 2020 року. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 16 березня 2020 року. Повне рішення складено та підписано суддею 20 березня 2020 року.

Сторони по справі:

позивач: Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.В. Шевченко