РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

представника позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2020р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, який мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2017р. На даний час шлюб не розірвано. Від цього шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки він працездатний, має регулярний дохід, інших утриманців не має. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньогосина у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до повноліття дитини.

Ухвалою суду від 12.02.2020р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.

21.02.2020р. від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позов визнав частково, зазначивши, що він дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою ОСОБА_3 з 07.10.2017р. та мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вересня 2019р. шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння у вирішенні сімейних питань. Однак він не ухиляється від сплати аліментів на утримання сина та добровільно перераховує на карту позивачці кошти, що підтверджується відповідними квитанціями. Проти стягнення з нього аліментів на утримання сина він не заперечує, але визначений позивачкою їх розмір Ѕ частина від його заробітку є завищеним та нею необґрунтований. Жодних доказів того, що він має дохід в розмірі 15 000грн., позивачка не надає. На даний час він не працює, постійного доходу не має, у період часу з 16.06.2019р. по 03.11.2019р. перебував на обліку в центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю. Він згоден сплачувати аліменти в розмірі ј частини свого заробітку. Просить позовні вимоги задовольнити частково.

Представник позивачки - адвокат Александров О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить їх задовольнити в повному обсязі. Додатково суду пояснив, що малолітня дитина сторін на даний час проживає разом з позивачкою, матеріально не забезпечена, потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відомостей про те, що дитина страждає на хронічні захворювання і у зв`язку з цим перебуває на диспансерному обліку у будь-якого лікаря, він не має. За наданими йому позивачкою документами дитина потребує лікування у лікаря ортопеда та гастроентеролога, на що потрібні відповідні кошти.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково суду пояснив, що він здоровий, працездатний, інших утриманців не має, з 05.03.2020р. офіційно працевлаштований у ФОП ОСОБА_5 менеджером з адміністративної діяльності, його середньомісячна заробітна плата буде становити 5000,00грн. Інформації щодо стану здоров`я сина у нього немає, оскільки позивачка не бажає з ним спілкуватися. Але дитина народилась здоровою, за час спільного проживання також була здорова.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи с такого.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2017р. по т.ч. (арк.5).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.4).

З вересня 2019р. сторони однією сім`єю не мешкають, спільне господарство не ведуть.

Після припинення шлюбних відносин між сторонами їх неповнолітня дитини мешкає з матір`ю позивачкою ОСОБА_3

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину є абсолютним, тобто беззаперечним. Способи виконання такого обов`язку повинні визначатись за спільною домовленістю між батьками. За відсутності такої домовленості, той з них, з ким проживає дитина, вправі звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

При цьому, за змістом вимог ст.181 СК України право вибору способу стягнення аліментів у частці від заробітку або в твердій грошовій сумі належить одержувачу аліментів, тобто позивачу.

В даному випадку обставини справи однозначно свідчать, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання їх неповнолітнього сина, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з цим позовом, визначивши спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача.

При ухваленні рішення суд враховує, що відповідач не заперечує свого батьківства щодо неповнолітнього сина та відповідно свого обов`язку як батька утримувати його до досягнення повноліття.

Разом з тим, розглядаючи справу відповідно до ст.13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд встановив, що між сторонами фактично існує спір щодо визначення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 .

Вирішуючи цей спір, суд виходить з вимог ст.182 СК України, згідно з якою при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд відповідно до ст.182 СК України враховує вік дитини до 1 року, дитина матеріально не забезпечена, проживає разом з матір`ю.

Суду не надано відомостей про матеріальне становище позивачки і доказів неможливості з поважних причин забезпечити зі свого боку достатнє утримання сина, що потребувало б визначення розміру аліментів в 1/2 частини заробітку відповідача.

Крім того, позивачка своєчасно не подала суду будь-яких доказів щодо стану здоров`я дитини, зокрема, наявність у неї хронічних чи інших захворювань, перебування на диспансерному обліку, потреба у лікуванні та відповідних витратах. Станом здоров`я дитини необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/2 частини його заробітку не обґрунтовувала.

Також суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який здоровий та працездатний, з 16.06.2019р. по 03.11.2019р. перебував на обліку в міському центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю, з 05.03.2020р. офіційно працевлаштований, інших утриманців не має.

За вказаних обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, з максимально можливим урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача.

Стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини доходу, як просить позивачка, на думку суду, не відповідає фактичним обставинам справи і жодними належними, допустимими доказами не доведена.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_3 слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80грн.

Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.7,180-184 СК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2020р. і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код ЕДРПОУ отримувача: 37993783; Номер рахунку отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 840,80грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.03.2020р.

Суддя Н.А. Мурашова

16.03.2020