ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/324/20
Провадження № 2/210/948/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"22" травня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Реви К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізької загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів №1 Криворізької міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася 20.01.2020 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить визнати наказ директора Криворізької загальноосвітньої школи інтернату І-ІІ ступенів № 1 - №61к/тм від 21.12.2019 року про оголошення їй догани незаконним; скасувати наказ директора Криворізької загальноосвітньої школи інтернату І-ІІ ступенів №1 - №61к/тм від 21.12.2019 року про оголошення їй догани; стягнути з відповідача Криворізької загальноосвітньої школи інтернату І-ІІ ступенів №1 на її користь 10000 гривень за спричинену моральну шкоду та судові витрати які будуть розраховану в процесі слухання справи.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 зазначає, що з 2009 року працює вчителем Криворізької загальноосвітньої школи інтернату І-ІІ ступенів №1. Наказом відповідача №61к/тм від 21.12.2019 року, копію якого вона отримала 02.01.2020 року, її притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану. Вважає наказ незаконним, оскільки він не містить інформації про будь-які порушення нею трудової діяльності: який саме дисциплінарний проступок вона вчинила; відсутні конкретні обставини, за яких вчинено проступок; в чому саме проявилося неналежне виконання нею своїх обов`язків; що стало приводом до застосування догани, чи могло воно бути підставою для застосування догани згідно з КЗпП України; не зазначено дату дисциплінарного проступку. Не доведено наявність складу дисциплінарного проступку. Відповідачем не дотримано триденний строк для вручення наказу відповідно до п.3.1 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників та службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань №213 від 20.07.1984 року. Крім того, їй завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що незаконне притягнення її до дисциплінарної відповідальності призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавило її можливості реалізувати свої здібності та професійні навики, безпідставне приниження її як людини та спеціаліста завдало істотної шкоди її авторитету, призвело до приниження честі, гідності та ділової репутації, порушення стосунків з оточуючими людьми. Через моральні страждання у неї погіршилося здоров`я, стосунки з оточуючими людьми, оскільки її вважають правопорушником, тому вона звернулася до суду з позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні присутнім не був, директором Криворізької загальноосвітньої школи Інтернат І-ІІ ступенів №1 Криворізької міської ради Дніпропетровської області подано заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечувала, просила у позові відмовити. У відзиві на позов зазначила, що у зв`язку з колективним зверненням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , направленим до Національного антикорупційного бюро України, 12.12.2019 року до школи-інтернату прийшов працівник Металургійного ВП КВП ГУНП з перевіркою. Ним зазначено, що такі ж звернення працівників школи-інтернату надіслано до семи інших профільних організацій без позначки «не для розголошення». При ознайомленні зі змістом заяви, нею встановлено, що у п.16 працівниками закладу розголошено інформацію про дитину-учня школи, який постраждав від неправомірних дій третьої особи. В тому числі було зазначено дату скоєння правопорушення, персональні дані дитини, тобто розповсюджено конфіденційну інформацію, чим позивач порушила наказ по школі від 20.08.2019 року №233 «Про нерозголошення службової таємниці», яким заборонено розголошувати інформацію щодо дітей та випадки з ними. З цим наказом позивач ознайомлена під підпис. Комісію проведено службове розслідування з питання розголошення службової таємниці. Після виявлення факту розповсюдження інформації позивачем про дитину-учня школи, відбулося засідання комісії, на якому прийнято колегіальне рішення про порушення клопотання про оголошення догани педагогам закладу, у тому числі ОСОБА_1 , що є заходом недопущення повторних випадків розголошення службових таємниць. Позивач дозволу від батьків чи законних представників дитини на розповсюдження такої інформації не мала. Тим більше, позивачем розповсюджено відомості досудового розслідування, які можна розголошувати тільки з дозволу слідчого або прокурора, і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Даного дозволу позивач не мала.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 зазначила, що про випадок, викладений нею у п.16 колективного звернення до директора національного антикорупційного бюро України, у школі було відомо як педагогам, так і учням, але адміністрація в той час не переймалася тим, що це стало відомо всім. І тільки після приходу працівника Металургійного ВП КВП ГУНП з метою перевірки її звернення, адміністрація вирішила відреагувати. Отже, її звернення до компетентних державних органів, які зобов`язані забезпечувати нерозголошення комерційної таємниці і конфіденційної інформації суб`єкта є реалізацією її конституційного права, та немає нічого спільного з розголошенням відомостей про особу учня. В наказі та запереченні відповідача інформація про будь-які її дії та дії державних компетентних органів відносно розголошення інформації серед учнів школи та педколективу відсутня. Якими діями державні компетентні органи, розбираючи її звернення , поставили під загрозу моральний стан і репутації освітньої установи з відзиву на позов відповідача також не вбачається.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Частиною 1 статті 221 КЗпП України визначено, що трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працює вчителем англійської мови в Криворізькій загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів №1 Криворізької міської ради з 09.12.2009 року на підставі наказу №424-к від 09.12.2009 року (а.с.26).

17.10.2019 року позивач ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася до директора національного антикорупційного бюро України з заявою, в якій вони просили притягнути до кримінальної відповідальності групу посадових осіб освітніх, владних і правоохоронних структур, які на протязі тривалого часу увійшовши у злочинний зговір, розкрадають бюджетні кошти, здійснюють оборудки і зловживають службовим становищем у корисних цілях, порушують Закони України, права і свободи громадян і працівників учбового закладу Криворізька загальноосвітня школа інтернат №1, за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдають державі значні матеріальні збитки (а.с.29, 30).

У цьому зверненні також йшлося про випадок, який стався на початку жовтня 2019 року з учнем школи-інтернату, з зазначенням часу, події - злочину проти дитини, ім`я учня, класу, в якому він навчається, що вбачається з витягу зі звернення (а.с.29, 30).

21.12.2019 року відбулося засідання комісії з приводу проведення службового розслідування факту розповсюдження службової таємниці, за наслідками перевірки закладу 12.12.2019 року представником Металургійного ВП КВП ГУНП за зверненням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до директора національного антикорупційного бюро України. На засіданні були присутні голова комісії ОСОБА_4 , чотири члени комісії, запрошені директор школи-інтернату ОСОБА_5 та працівники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На черзі денній було питання розповсюдження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 конфіденційної інформації про дитину, злочин проти неї.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від надання пояснень щодо даної ситуації відмовилися, про що складено акт (а.с.33).

Комісією вирішено вважати, що працівники порушили посадову інструкцію вчителя та вихователя, наказ по школі від 20.08.2019 року №233, Статут школи - п.5.7.10, 5.7.7, Правила внутрішнього трудового розпорядку «Обов`язки працівників школи-інтернату», ст.16 Конвенції ООН «Про права дитини». Вирішили вважати дії педагогічних працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 безвідповідальними, жорстокими, не педагогічними відносно учня школи; клопотати перед адміністрацією КЗШІ №1 про винесення догани щодо розповсюдження конфіденційної інформації щодо учня школи (а.с.31).

Комісія з проведення службового розслідування з факту розповсюдження службової таємниці від 21.12.2019 року звернулася з клопотанням до адміністрації КЗШІ №1 про винесення догани, зокрема вчителю ОСОБА_1 у зв`язку з розповсюдженням конфіденційної інформації (а.с.32).

Позивач посилається на видання директором Криворізької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів №1 наказу №61 к/тм від 21.12.2019 року про оголошення їй догани, проте до позовної заяви додано наказ щодо оголошення догани ОСОБА_3 - № НОМЕР_1 /тм від 21.12.2019 року (а.с.8).

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Статтею 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку ( ст.149 КЗпП України).

Отже, вирішуючи даний спір суд має встановити чи мало місце порушення трудової дисципліни, наявність/ відсутність негативних наслідків правопорушення, чи дотримано строк і порядок застосування дисциплінарного стягнення,чи є дисциплінарна відповідальність співмірною скоєному проступку і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Так, матеріали справи містять наказ №233 від 20.08.2019 року «Про нерозголошення службової таємниці», а саме: конфіденційної інформації стосовно учнів школи, їхніх родин, стану здоров`я дітей, медичних діагнозів, майнових станів родин; не допускати розголошення конфіденційної інформації щодо учнів, які (або з якими), здійснили асоціальний прояв (а.с.27), з яким позивач ОСОБА_1 ознайомлена 20.08.2019 року (а.с.28).

У статті 16 Конвенції ООН з прав дитини, ратифікованою Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року, на порушення якої посилається адміністрація школи-інтернату, визначено, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Проте оскаржуваний наказ №61 к/тм від 21.12.2019 року суду не надано. Також не додано до матеріалів справи посадову інструкцію вчителя, Статут школи, Правила внутрішнього розпорядку «Обов`язки працівників школи-інтернату», порушення положень яких стало підставою для видання наказу. У зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити зміст наказу, відповідність зазначених у ньому порушень обставинам справи тощо.

Позивачем клопотання про витребування зазначених доказів не заявлялося.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів; показаннями свідків.

При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України) та суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (стаття 129 Конституції України, практика Європейського суду з прав людини), а позивач, звернувшись до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, самоусунулася від надання суду доказів, вважаючи, що лише наказ про оголошення догани є правовою підставою для вирішення даного спору, тим більше у даному випадку наказ стосується іншої особи, яка не є позивачем у справі.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Отже, позов в частині визнання наказу директора Криворізької загальноосвітньої школи інтернату І-ІІ ступенів №1 - №61к/тм від 21.12.2019 року про оголошення їй догани незаконним та його скасування позивачем не доведений та необґрунтований, тому суд відмовляє у задоволенні цих вимог.

Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пленум Верховного Суду України своєю постановою від 25 травня 2001р. №5 вніс зміни і доповнення до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Викладено пункт 13 в новій редакції: «Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок з відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, пов`язаних з спірним наказом, вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору.

У зв`язку з відмовою у позові, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст.3, 221, 147, 148, 149, 237-1 КЗпП України, ст.ст.4, 5, 13, 76, 77, 81, 121, 141, 265, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Криворізької загальноосвітньої школи Інтернат І-ІІ ступенів №1 Криворізької міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення моральної шкоди, - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: Криворізька загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів №1 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, місцезнаходження: 50006, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 20-2.

Суддя: Н. Ю. Вікторович