28.05.2020 Провадження № 2/337/771/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

У складі: головуючого судді - Салтан Л.Г.

за участю секретаря - Шаповалової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запорожжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце останньої реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

19.02.2020 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики 16.09.2011 року у розмірі 72851,51 доларів США, посилаючись на неналежне виконання своїх зобов`язань з боку відповідача.

Ухвалою суду від 25.02.2020 року відкрите провадження по справі, призначено проведення підготовчого судового засідання, відповідачеві визначений строк на подання відзиву.

Відповідач ОСОБА_4 в підготовче судове засіданні не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи сповіщений у встановленому порядку.

Ухвалою суду від 16.04.2020 року справа призначена до розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про судові засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання та зворотніми повідомленнями про вручення повісток. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, а тому суд вбачає за можливе проводити розгляд справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 16 вересня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, у відповідність до якого позивач передав у власність відповідачу у строк до 31.12.2011 року грошові кошти в розмірі 60000 доларів США. В зазначений строк відповідач грошових коштів не повернув, та виїхав на тимчасове проживання до Азербайджану, а приблизно через два роки - до Російської Федерації, де оселився у м. Москві. У серпні 2019 року ОСОБА_1 в м.Москва розшукав відповідача та нагадав про необхідність повернення свого боргу. Останній визнав свої зобов`язання за позикою від 16 вересня 2011 року, про що 20 серпня 2019 року власноручно зробив запис на копії первісної розписки щодо перенесення боргового зобов`язання на суму 60 000,00 доларів США до 05 листопада 2019 року. До теперішнього часу відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув позику ані в установлений договором термін, ані в подальшому.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році)».

Таким чином, з відповідача належить стягнути суму боргу в розмірі 60 000,00 доларів США, та три проценти річних від простроченої суми, що за весь час прострочення, на день подання позову складає 2 606 днів (з 01 січня 2012 року по 19 лютого 2020 року), становить суму - 12 851,51 доларів США (60 000 х 2 606 х 3 : 100 :365 = 12 851,51).

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суму позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і сума судових витрат, у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 10510 грн. та ви витрати на правову допомогу, підтверджені відповідним розрахунком, копією договору, квитанцією до приходно-касового ордеру, сплачені позивачем за надання правової допомоги в розмірі 2000 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.. 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 4-6, 76-81, 83, 141, 258-259, 268, 273, 280-284, 354-356 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце останньої реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму боргу у розмірі 60 000,00 доларів США (шістдесят тисяч доларів 00 центів), три проценти річних від простроченої суми в сумі 12 851,51 доларів США, а всього 72851,51 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 10510 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 гривень, а всього 12510 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги.

На підставі п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя: Л.Г. Салтан