Єдиний унікальний номер 341/152/20
Номер провадження 2/341/478/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 вересня 2020 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Юсип І.М.

за участю секретаря с/з Матейко О. С.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Галич цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину, -

в с т а н о в и в :

30.01.2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 і просить ухвалити рішення, яким стягувати із відповідача аліменти в її користь на утримання дитини - дочки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 12 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову позивач посилається на ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила доньку, ОСОБА_5 , батьком якої є відповідач, ОСОБА_4 , з яким у зареєстрованому шлюбі не перебувала і не перебуває по теперішній час. Спільна донька з моменту народження проживає з нею, ОСОБА_4 ніколи не проживав з ними однією сім`єю. Відповідно, всі витрати що пов`язані з утриманням дитини несе вона в значній більшості, це, зокрема, витрати на забезпечення дитини повноцінним харчуванням, одягом, взуттям, необхідними медикаментами та різного роду речами, необхідними для навчання в школі, витрати щодо додаткових занять дочки з вчителями, відвідування спортивних та творчих секцій і гуртків (заняття з англійської мови - 640 грн. на місяць, заняття з математики - 800 грн. на місяць харчування в школі - 400 грн. в місяць, заняття в басейні з плавання - 5000 грн. на місяць, музична школа - 450 грн. на місяць, заняття з карате - 400 грн. на місяць). Всі ці витрати є необхідними для належного росту та розвитку малолітньої дитини.

Відповідач протягом всього часу з дня народження дочки мало цікавиться її життям, не бере участі в її утриманні, не надає жодних грошових коштів на потреби дочки, а тільки час від часу передає із США, де він перебуває на постійному місці проживання і працює, одяг, один раз передав мобільний телефон. Тобто він неналежно виконує свій обов`язок щодо утримання своєї малолітньої дочки, не забезпечує дитині рівень життя, який необхідний для її нормального фізичного, інтелектуального, культурного та духовного розвитку, при тому, що можливість утримувати дитину у відповідача є.

Зазначає, що з 2010 року ОСОБА_4 проживає і працює в США, періодично приїжджає в Україну. За кордоном отримує досить високий дохід в порівнянні з Україною, також має на праві власності нерухоме майно: ј частки квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Тому, враховуючи ті обставини, що відповідач є працездатним, фізично здоровим чоловіком, що дає йому можливість працювати і отримувати доходи, інших дітей у нього немає, має достатні доходи, які отримує в США, з врахуванням її середньомісячних витрат на утримання спільної дитини, вважає, що з ОСОБА_4 слід стягувати аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 12 000 грн. в місяць.

Також зазначає, що з кінця 2014 року, після закінчення розгляду судової справи про позбавлення батьківських прав та визначення способу участі у вихованні дитини, вживалися заходи щодо отримання аліментів з відповідача шляхом пред`явлення йому вимог про сплату аліментів, на що ОСОБА_4 почав час від часу надавати дочці деякі речі, одяг і дуже рідко незначні кошти. Таким чином, не зважаючи на те, що з кінця 2014 року і протягом 2015-2019 років нею вживалися заходи щодо отримання з відповідача аліментів, однак він ухилявся від сплати аліментів, тому, вважає, потрібно стягувати, починаючи з жовтня 2016 року і до досягнення донькою повноліття.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задоволити з наведених в позові підстав.

В судове засідання 25.09.2020 року позивач не з`явилася, проте її представником - адвокатом Думич Н. Б. подано заяву, в якій просить справу розглядом завершувати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують повністю. Не заперечують проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується судовими викликами, які повернулись без вручення адресату. Із відповіді на запит про місце реєстрації відповідача видно, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.31). Також відповідач повідомлявся про розгляд справи у відповідності до ст. 128 ЦПК України - через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, ним не подано відзиву на позов.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що йому відомо про те, що ОСОБА_4 проживає у США. Позивачка в телефонному режимі неодноразово просила в нього допомоги на утримання спільної доньки, однак відповідач незначні кошти давав лише коли приїжджав в Україну, більше допомоги не надавав.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_3 намагалася домовитися з ОСОБА_4 про добровільну сплату аліментів на дитину, сам був свідком їхньої розмови. Знає, що відповідач купляв дитині телефон, передає гроші в день народження доньки, і все.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Матеріалами справи встановлено, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина - донька, ОСОБА_5 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.07.2009 року, а.с.5).

Як вбачається із копії рішення, винесеного Галицьким районним судом від 28 липня 2014 року - в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовлено. В зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Галицької РДА про визначення способу участі батька у вихованні дитини - задоволено. Визначено спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13-16). Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2014 року рішення Галицького районного суду від 28 липня 2014 року залишено без змін (а.с.17-20).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої фізичній особі - ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності належить ј квартири, заг. площею 50.3 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с. 9).

В матеріалах справи наявні довідки, зокрема: довідка середньої загальноосвітньої школи №32, з якої вбачається, що ОСОБА_5 дійсно навчається у середній загальноосвітній школі №32 у 4-Б класі (а.с.21); довідка Громадської організації «Спортивний клуб «Миротворець», в якій йдеться про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно тренується у Спортивному клубі і щомісяця сплачує членський внесок (а.с.22).

З копій товарних чеків підтверджується, що позивачкою витрачаються немалі кошти на придбання одягу, ортопедичного взуття для дитини (а.с.23, 24).

Відповідно до ст. 182 ч.1 п.2 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Згідно ст. 182 ч.2 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу «Нойлінґур і Шурук», № 41615/07, § 135, 6 липня 2010 року, і «X проти Латвії», заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу «Сахін проти Німеччини», заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003 р.VIII).

За ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення і з відповідача, враховуючи те, що є працездатним, має постійний заробіток, має у власності нерухоме майно, може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, та те, що тривалий час він не надавав допомоги на утримання дитини, хоча позивачка просила її надавати, що підтверджено показаннями свідків, суд, вважає, що ОСОБА_4 ухилявся від добровільної сплати аліментів, тому з нього слід стягувати аліменти на утримання доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі по 12000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та стягнення розпочати з 01 жовтня 2016 року.

Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.3, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір.

На підставі вищенаведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 199 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 81, 141, 247, 258, 263, 280-284, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 12 000 (дванадцяти тисяч) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2016 року і до досягнення дочкою повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Київі м.Київ 22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, .

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в Івано-Франківському апеляційному суді через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 жовтня 2020 року.

Суддя:І. М. Юсип