Справа № 180/1469/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 травня 2020 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - Данилевської Н.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Чорнобаївський РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), третя особа - Чорнобаївський РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 29 березня 2014 року позивач і відповідач зареєстрували шлюб, однак сім`я розпалася. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 3 липня 2019 року шлюб між ними розірвано. Сторони мають двох дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких записано позивача. Позивач не є біологічним батьком ОСОБА_7 , оскільки не має з ним кровного споріднення, про що він дізнався на початку 2019 року від відповідача. У зв`язку з цим позивач просив суд виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження дитини.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 вересня

2019 року цивільну справу передано на розгляд Чорнобаївському районному суду Черкаської області (а.с. 21-22).

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 вересня

2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Чорнобаївського районнного суду Черкаської області від 11 грудня

2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Крім того, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення судово-імунологічної експертизи, оскільки відповідач визнала, що позивач не є біологічним батьком дитини - ОСОБА_7 , а тому потреба у її призначенні відпала (а.с. 46-47).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 просила задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Стверджувала, що її довіритель на момент укладення шлюбу, а також на момент реєстрації його батьком дитини не знав, що він таким не є.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що познайомився з відповідачем у 2006 році. Вони бачилися періодично. Він визнав своє батьківство стосовно сина - ОСОБА_7 лише у 2018 році, оскільки на той момент значно спростили процедуру реєстрації. На початку 2019 року у сім`ї почалися сварки і він дізнався, що не є біологічним батьком дитини - ОСОБА_7 . Після розірвання шлюбу він намагався підтримувати стосунки із сином, але на теперішній час спілкування припинилося, внаслідок чого він не має можливості виконувати покладені на нього чинним законодавством батьківські обов`язки, що і стало причиною для зверенння до суду.

Відповідач проти позову заперечила, виходячи з вимог ч. 5 ст. 136 СК України. Пояснила, що познайомилася з позивачем у березні 2007 року, вже маючи сина. Вони почали проживати разом у незареєстрованому шлюбі. Оскільки з біологічним батьком, який в подальшому помер, вона до цього також проживала у незареєстрованому шлюбі, то при реєстрації народження сина вона записала його на своє дівоче прізвище " ОСОБА_8 ". У 2014 році вона з позивачем уклала шлюб. Позивач на момент реєстрації шлюбу та на момент реєстрації його батьком дитини у 2018 року достеменно знав, що біологічним батьком не є, але свідомо погодився на визнання батьківства. Така поведінка позивача психологічно травмує дитину.

Представник третьої особи Данилевська Н.М. у судовому засіданні при вирішенні спору покладалася на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 3 липня

2019 року у справі № 709/142/19 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 9).

Згідно з копією виданого повторно свідоцтва про народження від 18 січня

2019 року ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; його матір`ю записана ОСОБА_3 (відповідач), а батьком - ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 10).

З копії актового запису про народження від 10 жовтня 2006 року № 2 вбачається, що до нього внесено зміни в частині запису відомостей про батька на підставі заяви ОСОБА_1 (позивача) і ОСОБА_3 (відповідача) про визнання батьківства від 28 вересня 2018 року № 47/14.21-41, яку подано і оформлено у Марганецькому МВ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, а саме батьком записано позивача - ОСОБА_1 (а.с. 56).

Аналогічні відомості містяться у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 19 грудня

2019 року № 0 (а.с. 57-59). При цьому згідно з вказаним витягом державна реєстрація народження була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері).

У судовому засіданні судом також оглянуто оригінал справи про внесення змін у зв`язку з винанням батьківства стосовно ОСОБА_7 , в якій зокрема міститься спільна заява сторін про визнання батьківства.

Сторони також є батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія виданого повторно свідоцтва про народження від

18 січня 2019 року серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Судом встановлено, що реєстрація народження дитини - ОСОБА_7 була здійснена у 2006 році за заявою матері (відповідача) на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, запис про батька дитини проведено за дівочим прізвищем матері " ОСОБА_8 ", а ім`я та по батькові батька за її вказівкою - " ОСОБА_11 ".

В подальшому у 2018 році, тобто після укладення та реєстрації у 2014 році шлюбу між позивачем і відповідачем, на підставі їх спільної заяви про визнання батьківства позивача записано батьком дитини - ОСОБА_7 .

Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Вжите у зазначеній статті конвенції поняття "сімейне життя" має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини (Keegan v. Ireland, § 44; Kroon and Others v. the Netherlands, § 30).

Зі змісту ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливають і позитивні зобов`язання держави. Так, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, у разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї (Kroon and Others v. the Netherlands, § 32).

Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч. 1 ст. 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

Під час підготовчого провадження відповідач визнала, що між позивачем та дитиною - ОСОБА_7 відсутнє кровне споріднення, оскільки позивач не є його біологічним батьком. Разом з тим остання наполягала, що позивачу були достеменно відомі вказані обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Всупереч вказаним вище процесуальним нормам позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що на момент народження дитини, на момент реєстарції шлюбу між ним та відповідачем, а також на момент визнання ним батьківства йому не було відомо про те, що він не є біологічним батьком дитини.

Натомість, значний часовий проміжок між народженням дитини та визнанням батьківства тривалістю 12 років, протягом якого дитина мала інше прізвище, ім`я та по батькові, на переконання суду свідчить про те, що позивачу на момент визнання батьківства, було відомо про те, що він не є білогічним батьком. Такий висновок суду також підтверджується тим, що навіть після укладення шлюбу між сторонами у 2014 році, заява про визнання батьківства була подана лише у 2018 році. При цьому пояснення позивача, з яких вбачається, що весь цей час він вважав себе біологічним батьком дитини, тобто 12 років, але не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на визнання батьківства, навіть протягом тривалого часу після укладення шлюбу з відповідачем, суд оцінює критично, оскільки вони суперечать встановленим обставинам справи.

У зв`язку з цим, враховуючи обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, а також пояснення сторін за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позивач не має права оспорювати батьківство.

Крім того, при вирішенні спору суд також керується приписами ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ), згідно з якими в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, на переконання суду, виключення відомостей про батьківство за вказаних обставин, не сприятиме забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Чорнобаївський РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Повне рішення суду складено 14 травня 2020 року.

Суддя В.В. Чубай