Дата документу 29.04.2020 Справа № 2-3764/10
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-3764/10 Головуючий у 1-й інстанції: Геєць Ю.В.
Провадження №22-ц/807/624/20 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В., Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа Орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 04 січня 2010 року між ним та відповідачкою було укладено договір б/н про надання безпроцентної позики, терміном на чотири місяці, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала грошові кошти в сумі 100000 грн. та зобов`язалась повернути борг у термін до 06 травня 2010 року, що також підтверджується розпискою від 04 січня 2010 року.

Проте, відповідач боргу не повернула і по теперішній час. Мотивує це скрутним фінансовим становищем.

З огляду на те, що він не має можливості отримати грошові кошти, надані ОСОБА_3 у борг, ОСОБА_2 змушений звернутися з позовом до суду.

Оскільки пунктом 5 вказаного договору про надання безпроцентної позики від 04 січня 2010 року передбачено, що у разі відсутності грошових коштів та можливості їх повернути в назначений термін, Позичальник може передати у власність Позикодавцеві, в якості зарахування вимоги по погашенню грошового зобов`язання за даним договором наступне майно: житловий будинок під літ. «А», жилою площею 35,8 кв.м., літня кухня під літ. «Б», гараж під літ. «В», убиральня під літ. «Г», паркани №№ 1,4, водогін під № 3, сарай під літ. «Б-1», що розташовані на земельній ділянці, загальною площею 537 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно належить Позичальнику на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу № 4404 від 17 жовтня 2000 року та зареєстровано за нею у встановленому законодавством України порядку.

Зазначав також, що пізніше, на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25 липня 2002 року № 232/96, йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0777 га, що розташована по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. З огляду на вищезазначене просив суд скасувати попередню реєстрацію права власності на житловий будинок під літ. «А», жилою площею 35,8 кв.м., літню кухню під літ. «Б», гараж під літ. «В», убиральню під літ. «Г», паркани №№ 1,4, водогін під № 3 . сарай під лі г. «Б-1». що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №4404 від 17 жовтня 2000 року: визнати право власності на вказані об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_2

29 жовтня 2010 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначав, що відповідно до проведеної технічної інвентаризації будинку та споруд, станом на 22 червня 2010 року, ОП ЗМБТІ було складено технічний паспорт, відповідно до якого зазначене користування ОСОБА_3 будинку під літ. Е, а будинок під літ. А - знесено, та здійснена перебудова приміщень та забудова нових, замість будинку під літ. А, відповідно літерація і площа приміщень змінилася.

Отже, з урахуванням уточнень, ОСОБА_2 просив суд скасувати попередню реєстрацію права власності на житловий будинок під літ. «А», жилою площею 35,8 кв.м., літню кухню під літ. «Б», гараж під літ. «В», убиральню під літ. «Г», паркани №№ 1,4, водогін під № 3 , сарай під літ. «Б-1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 4404 від 17 жовтня 2000 року; визнати об`єктами нерухомого майна будівлі та споруди, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок під літ. «Е», прибудова під літ. «е», мансарда під літ. «мс», мансарда під літ. «мс1», мансарда під літ. «мс2», підвал під Е під літ. «пд» та визнати за ним право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок під літ. «Е», прибудова під літ. «е», мансарда під літ. «мс», мансарда під літ. «мс1», мансарда під літ. «мс2», підвал під Е літ. «пд», паркан під №5, ворота під № 6.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано попередню реєстрацію права власності на житловий будинок під літ. «А», жилою площею 35,8 кв.м., літню кухню під літ. «Б», гараж під літ. «В», убиральню під літ. «Г», паркани №№ 1,4, водогін під № 3 , сарай під літ. «Б-1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №4404 від 17.10.2000 року; Визнано об`єктами нерухомого майна будівлі та споруди, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок під літ. «Е», прибудова під літ. «е», мансарда під літ. «мс», мансарда під літ. «мс1», мансарда під літ. «мс2», підвал під Е під літ. «пд»; Визнано за ОСОБА_2 право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок під літ. «Е», прибудова під літ. «е», мансарда під літ. «мс», мансарда під літ. «мс1», мансарда під літ. «мс2», підвал під Е під літ. «пд», паркан під №5, ворота під АДРЕСА_2 6.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду , ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилалаючись на грубе порушення норм матеріального і процесуального права просила скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року скасовано, прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , як особа, що не приймала участі у справі, на підставі ст. 352 ЦПК України подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що зазначеною постановою порушено її право власності просила скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у цій справі, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року у цій справі залишити без змін.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що оскаржуваною постановою суд фактично вирішив питання про її права та обов`язки, ухвалив судове рішення, яким порушено її право власності та її процесуальні права, оскільки після набрання законної сили рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року у цій справі право власності на житловий будинок літ. Е за адресою: АДРЕСА_1 належало її колишньому чоловіку ОСОБА_2 . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2014 року у справі № 335/446/14-ц про розірвання шлюбу та поділ майна за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок літ. Е, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане рішення суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 вересня 2014 року. Таким чином, на момент ухвалення постанови Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у цій справі єдиним законним власником спірного житлового будинку була ОСОБА_1 .. Однак суд зазначені обставини не врахував, розглянув справу без участі власника спірного майна, чим порушено права ОСОБА_4 .

Відзив у порядку ст. 360 ЦПК України суду не надано.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27 грудня 2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 призначалась до розгляду на 19 лютого 2020 року, на 01 квітня 2020 року.

Проте, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи до апеляційного суду 19 лютого 2020 року не з`явилась.

18 лютого 2020 року на адресу Запорізького апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотпння про відкладення розгляду справи у зв`язку з її хворобою ( а.с. 175).

Зазначене клопотання було задоволено справа призначена до розгляду на 01 квітня 2020 року.

Проте, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи до апеляційного суду 01 квітня 2020 року не з`явилась.

31 березня 2020 року на адресу Запорізького апелдяційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з веденням на території України карантину з 12 березня до 03 квітня 2020 року ( а.с. 213-214).

Клопотання ОСОБА_4 було задоволена справа до рознгляду призначена на 29 квітня 2020 року.

ОСОБА_4 в судове засідання призначене на 29 квітня 2020 року не з`явилась.

На адресу Запорізького апеляційного суду 24 квітня 2020 року надійшло клопотання від ОСОБА_4 в якому вона зазначає, що в судове засідання призначене Запорізьким апеляційним судом на 14 годину 40 хвилин на 29 квітня 2020 року вона з`явититсь не може через введенням на території України карантину з 12 березня до 11 травня 2020 року ( а.с. 230 ).

ОСОБА_2 на адресу апеляційного суду напрравив клопотання про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_4 без його участі. Вимоги апеляційної скарги вважає безпідставними ( а.с. 216).

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягосм тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає віджомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 знаходиться в провадженні Запорізького апеляційного суду з 27 грудня 2020 року, тобто більше чотирьох місяців. Розгляд справи було неодноразово відкладено за клопотанням ОСОБА_1 . Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів), тому призначити розгляд справи в строки, передбачені ч. 1 ст. 371 ЦПК України не має можливості.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд на підставі ч. 2 ст. ст. 372 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи.

Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2000 року № 4404 ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_3 придбала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами: жилий будинок під літ. «А», жилою площею 35,8 кв.м., літня кухня під літ. «Б», гараж під літ. «В», убиральня під літ. «Г», паркани №№ 1,4, водогін під № 3, сарай під літ. «Б-1», що розташовані на земельній ділянці, загальною площею 537 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

04 січня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір про надання безпроцентної позики (а.с. 4).

Відповідно до умов вищевказаного договору ОСОБА_3 взяла в борг у ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 100000 гривень, із зобов`язанням повернути вказану суму грошових коштів у визначений договором строк, а саме - не пізніше 06 травня 2010 року.

У разі відсутності грошових коштів та можливості їх повернути в назначений термін, сторонами погоджено, що ОСОБА_3 може передати у власність ОСОБА_2 , в якості зарахування вимоги по погашенню грошового зобов`язання за даним договором, житловий будинок під літ. «А», жилою площею 35,8 кв.м., літня кухня під літ. «Б», гараж під літ. «В», убиральня під літ. «Г», паркани №№ 1,4, водогін під № 3, сарай під літ. «Б-1», що розташовані на земельній ділянці, загальною площею 537 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Грошові кошти у розмірі 100000 гривень ОСОБА_3 не повернула, тому ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно будівлі та споруди, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок під літ. «Е», прибудова під літ. «е», мансарда під літ. «мс», мансарда під літ. «мс1», мансарда під літ. «мс2», підвал під Е під літ. «пд» та визнати за ним право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок під літ. «Е», прибудова під літ. «е», мансарда під літ. «мс», мансарда під літ. «мс1», мансарда під літ. «мс2», підвал під Е літ. «пд», паркан під №5, ворота під № 6.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано попередню реєстрацію права власності на житловий будинок під літ. «А», жилою площею 35,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №4404 від 17.10.2000 року; Визнано об`єктами нерухомого майна будівлі та споруди, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок під літ. «Е», прибудова під літ. «е», мансарда під літ. «мс», мансарда під літ. «мс1», мансарда під літ. «мс2», підвал під Е під літ. «пд»; Визнано за ОСОБА_2 право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок під літ. «Е», прибудова під літ. «е», мансарда під літ. «мс», мансарда під літ. «мс1», мансарда під літ. «мс2», підвал під Е під літ. «пд», паркан під №5, ворота під № 6.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року скасовано, прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 ..

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що після набрання рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року по справі ЄУН 2-3764/10, яким фактично було визнано право власності на спірний будинок за ОСОБА_2 , вказане спірне нерухоме майно перейшло до неї у законну власність від ОСОБА_2 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2014 року по справі № 335/446/14-ц про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Отже, станом на момент ухвалення Запорізьким апеляційним судом постанови від 22 жовтня 2019 року саме вона була єдиним власником спірного будинку. Однак, суд апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваної постанови від 22 жовтня 2019 року не з`ясував, хто саме на той момент був власником спірного будинку, і чи будуть в результаті апеляційного перегляду порушені права нового власника у випадку скасування рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року, тому просила вищезазначену простанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року скасувати, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року залишити в силі.

Згідно з ч. 1 ст. 24 ЦПК України апеляційний суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідно апеляційного суду (території), на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду.

Відповідно до положень ч. 1 статті 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого ( території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та ( або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на положення ст. 352 ЦПК України, тобто вважає себе особою, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, інтереси та ( або) обов`язки. При цьому, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі не оскаржує рішення суду першої інстанції, а просить в апеляційній скарзі скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року по зазначеній справі, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, що не узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

За приписами ч.ч. 1, 3, 4 ст. 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше пиийняту постанову суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Вдночас, з апеляційної скарги ОСОБА_4 вбачається, що вона не оскаржує рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2010 року, а просить його залишити без змін, при цьому, просить скасувати лише постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року, оскільки вважає, що під час прийняття зазначеної постанови були порушені її права, як нового власника будинку, що є підставою для оскарження зазначеної постанови в касаційному порядку відповідно до положень ч. 1 ст. 389 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постановою Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2019 року було скасоване рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2014 року в частині поділу майна подружжя, яким за ОСОБА_1 було визнано право власності на житловий будинок літ Е. розташований за адресою АДРЕСА_1 , а в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено ( а.с. 234- 236).

Тобто, скасоване судове рішення, на підставі якого ОСОБА_4 набула право власності на спірний будинок.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 2-3764/10 було відкрито помилково, тому воно підлягає закриттю.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_4 не позбавлена права оскаржити вищезазначену постанову у касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 351, 352, 358, 362, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження, яке було відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 травня 2020 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Кочеткова І.В.