справа №176/226/20
провадження №2/176/245/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Крамар О.М.

з участю секретаря судових засідань Яценко О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом приватного нотаріуса Дудник Тетяни Владиславівни (юридична адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2020 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява приватного нотаріуса Дудник Т.В., в якій вона просить визнати недостовірною та такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію, інформацію поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтернет - мережі Facebook ОСОБА_2 Надією Миколаївною, та зобов`язати ОСОБА_1 спростувати вказану інформацію в той самий спосіб, яким вона була поширена. Також просить стягнути з ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 80000 грн.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що з 2002 року на підставі Свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю та реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності здійснює приватну нотаріальну діяльність у Жовтоводському міському нотаріальному окрузі.

05 лютого 2020 року о 15 год. 50 хв. відповідач ОСОБА_1 опублікувала серед необмеженого кола осіб в інтернет-мережі Facebook з позначкою «Доступно всім» наступне: «В Жёлтых водах Днепропетровской обл. Местные власти во главе мера организавали мошенническую схему массового отжима не движемого имущества жителей города! Болиее 300 квартир! ОСОБА_3 за продажу или распределением квартир делят между собой! ІНФОРМАЦІЯ_2 смотря на ОСОБА_4 местного суда отмены "заочного решения" все ж не законно выписывают жителей!

И пытаются отобрать квартиры. В мощеническую групировку входят: мер ОСОБА_5 , старший специалист юр.отдела ОСОБА_6 , частный нотариус ОСОБА_7 /У председатель "ОСББ Франко48" ОСОБА_8 , главный специалист Желищьнокомуналъного департамента ОСОБА_9 и другие подкупные власти!

ОБРАЩАЮСЬ КО ВСЕМ ЖИТЕЛЯМ УКРАИНЫ, РАЗМЕСТИТЬ ЭТУ СТАТЬЮ! ПУСКАЙ УКРАИНА ЗНАЕТ СВОИХ "ГЕРОЕВ-МОЩЕННИКОВ».

Позивач зазначила, що опублікована відповідачем інформація є негативною, недостовірною та порушує особисті немайнові права, ганьбить честь, гідність і завдає шкоди діловій репутації як приватного нотаріуса. При цьому, вона є доведеною до відома багатьох осіб. Викладене відповідачем не є оціночним судженням, а є фактом поширення недостовірної інформації у формі власних фактичних тверджень та має на меті довести до відома необмеженої кількості осіб недостовірну інформацію.

За вказаних обставин просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію із зобов`язанням відповідача спростувати поширену інформацію, яка не відповідає дійсності та принижує її честь та гідність, завдає шкоди діловій репутації як приватного нотаріуса з відшкодуванням моральної шкоди у розмірі 80 000,00 грн.

19.02.2020 року ОСОБА_7 подала на усунення недоліків позовну заяву, за викладених в первісній позовній заяві обставин. Позовні вимоги обґрунтовані тими же самими обставинами.

Ухвалою судді від 28 лютого 2020 року по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

02 березня 2020 року копії вказаної ухвали суду направлено на адресу учасників справи.

Позивач, належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, заперечень щодо розгляду справи за її відсутності до суду не надходило.

Відповідачу ОСОБА_1 відповідно до вимог ЦПК України, за останнім відомим місцем проживання, направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення від 02.04.2020 року з відміткою «адресат відсутній за даною адресою».

Повторно, 08 травня 2020 року ОСОБА_1 направлені вище зазначені документи, які повернулися на адресу суду 22 травня 2020 року з відміткою «адресат відсутній за даною адресою».

Окрім того, відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін також була повідомлена шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України.

12 травня 2020 року на електронну адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за Вх.№ЕП-839/20 надійшло клопотання ОСОБА_1 про направлення на її електронну пошту матеріалів позовної заяви.

Відповідно до даної заяви останній 12 травня 2020 на електронну адресу зазначену у клопотанні направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України.

26 травня 2020 року на адресу суду поштою від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву з додатками.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2020 року роз`яснено відповідачу право на подання відзиву, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Разом з тим, до відзиву на позовну заяву не додано документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу. До відзиву додано фіскальний чек АТ «Укрпошта», що підтверджує вартість конверту та марок в якому даний відзив надійшов до суду.

Оскільки відповідачем не було надіслано позивачу відзив на позовну заяву, що унеможливлює підготування останнім відповіді на відзив, викладення позивачем пояснень, міркувань та аргументів щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та подання відповідних доказів, з урахуванням положень статей 12, 13 ЦПК України, суд не приймає відзив на позовну заяву, оскільки такий поданий з порушенням вимог ст. 178 ЦПК України.

Окрім того, згідно ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Отже, законних підстав приймати до розгляду відзив на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами, а також давати оцінку доданим до відзиву письмовим доказами, які позивач не отримувала, у суду немає.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази, прийняті судом, у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків, за таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Судом встановлено, що позивач з 2002 року на підставі Свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю №4287 від 05.04.2002 року та Реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №233 від 15.04.2002 року здійснює приватну діяльність в Жовтоводському міському нотаріальному окрузі за адресою: АДРЕСА_1 а.с.18-19/.

05 лютого 2020 року о 15 год. 50 хв. відповідач ОСОБА_1 опублікувала серед необмеженого кола осіб в інтернет-мережі Facebook з позначкою «Доступно всім» наступне: «В Жёлтых водах Днепропетровской обл. Местные власти во главе мера организавали мошенническую схему массового отжима не движемого имущества жителей города! Болиее 300 квартир! ОСОБА_3 за продажу или распределением квартир делят между собой! ІНФОРМАЦІЯ_2 смотря на ОСОБА_4 местного суда отмены "заочного решения" все ж не законно выписывают жителей! И пытаются отобрать квартиры. В мощеническую групировку входят: мер ОСОБА_5 , старший специалист юр.отдела ОСОБА_10 , частный нотариус ОСОБА_7 /У председатель "ОСББ Франко48" ОСОБА_8 , главный специалист Желищьнокомунального департамента ОСОБА_9 и другие подкупные власти!

ОБРАЩАЮСЬ КО ВСЕМ ЖИТЕЛЯМ УКРАИНЫ, РАЗМЕСТИТЬ ЭТУ СТАТЬЮ! ПУСКАЙ УКРАИНА ЗНАЕТ СВОИХ "ГЕРОЕВ-МОЩЕННИКОВ».

Зміст публікації в соціальній мережі Facebook за веб-адресою ОСОБА_11 підтверджується Скрінкопією публікації від 05.02.2020 року /а.с.9-17/.

Згідно розміщених відповідачем текстів, позивач звинувачується у здійсненні, як приватним нотаріусом шахрайський дій, тобто у виникненні дій охоплених складом злочину, передбаченого ст.190 КК України «Шахрайство».

Поширення відповідачем інформації стосовно позивача у спосіб, який мав місце у даній справі, мають обвинувальний нахил і сприймається, як звинувачення позивача у вчиненні злочинів (кримінальних правопорушень).

Відповідно до листа Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області у відповідь на адвокатський запит адвоката Черниш Т. ОСОБА_12 . зазначено, що згідно обліків Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мешкає АДРЕСА_2 із заявами з питань незаконних дій з реєстрації права власності на нерухоме майно нотаріусом Дудник Тетяною Владиславівною не зверталася /а.с.41/.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки "інформації" чи "ідей", які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає "демократичного суспільства" (рішення у справі " ОСОБА_13 та інші проти України від 06 жовтня 2015 року).

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , Прагер і ОСОБА_16 ) свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, пункт 46).

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Презумпцію невинуватості, суть якої розкрито в ст. 17 КПК України, необхідно розглядати в загально-правовому і процесуальному значеннях. Як загально-правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві.

Презумпція невинуватості це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У найзагальнішому вигляді правило презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду. Лише один орган у державі наділений таким правом - це суд, який є відповідно до Конституції України (стаття 124) носієм судової влади, що здійснює правосуддя в умовах законності, незалежності, гласності та змагальності.

Вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість.

Твердження викладені в пості відповідачем можуть бути перевірені на їх правдивість, оскільки підпадають під ознаки кримінально-караного діяння, передбаченого ст. 190 КК України, що в свою чергу виключає віднесення розповсюдженої інформації до оціночних суджень чи критичних зауважень.

Поширена відповідачем інформація не може бути оціночним судженням, так як вона представлена у формі тверджень, носить фактичний характер, оскільки ОСОБА_1 в пості вказала, що «Местные власти во главе ... организовали мошенническую схему массового отжима не движемого имущества жителей города... ОСОБА_3 за продажу или распределением квартир делят между собой!...В мощеническую групировку входят... частный нотариус ОСОБА_17 В... ОБРАЩАЮСЬ КО ВСЕМ ЖИТЕЛЯМ УКРАИНЫ, РАЗМЕСТИТЬ ЭТУ СТАТЬЮ! ПУСКАЙ УКРАИНА ЗНАЕТ СВОИХ "ГЕРОЕВ-МОЩЕННИКОВ». Дані твердження жодним чином не доведенні.

Також, ці твердження не можуть бути оціночним судженням, так як відповідач звинуватив ОСОБА_7 в шахрайстві, і перед такими звинуваченнями не було розповіді про обставини шахрайства, з яких би можливо було щось оцінити суб`єктивно або критикувати.

Поширена ОСОБА_1 інформація вводить в оману громадськість та аудиторію читачів соціальної мережі ІНФОРМАЦІЯ_4 (тобто невизначене коло осіб), ганьбить честь і гідність ОСОБА_7 , завдає шкоди діловій репутації як приватного нотаріуса.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію (пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1).

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

В силу положень ст. 201 та 299 Цивільного кодексу України, ділова репутація є немайновим благом, отже охороняється чинним законодавством України. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно ст. 297 Цивільного кодексу України гідність і честь фізичної особи користуються недоторканністю, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Під поняттям честі слід розуміти особисте немайнове благо, що є позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності поведінки до загальноприйнятих уявлень про добро і зло та усвідомлення особою цієї оцінки. Під поняттям гідності слід розуміти чинник моральної свідомості, який, водночас, відображає моральне ставлення індивіда до самого себе та суспільства до нього. У свою чергу, діловою репутацією є усталена оцінка фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння у певній сфері, що відома оточуючим.

Відповідно до приписів вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України, під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірні відомості, розміщені мережі Інтернет завдає шкоди діловій репутації приватного нотаріуса Дудник Т.В. Характер, форма подання неправдивої інформації, спосіб її викладення дають підстави вважати, що розповсюджена ОСОБА_1 інформація була спрямована виключно на формування негативної громадської думки про ОСОБА_7 , на завдання шкоди репутації зазначеній особі та їх безпідставну дискредитацію.

Зокрема, оприлюднена ОСОБА_1 неправдива інформація створює у широкого кола осіб викривлене уявлення про приватного нотаріуса Дудник Т.В. сприймається як звинувачення останньої у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), що, безперечно, порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Стаття 68 Конституції України встановлює обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, а стаття 302 Цивільного кодексу України, проголошує, що особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Статтею 27 Закону України «Про інформацію» регламентовано, що поширення відомостей, що не відповідають дійсності, визнано порушенням законодавства України про інформацію, що тягне за собою дисциплінарну, цивільно- правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно з діючим законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, як надання інформації та поширення відомостей, що не відповідають дійсності.

Згідно ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Вирішуючи питання про вибір способу захисту особистого немайнового права необхідно керуватись роз`ясненнями, викладеними у п. 3, 25 Постанови Пленуму Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 , в яких, серед іншого зазначено наступне: вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві; разом з тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, а її наслідком має бути досягнення максимальної ефективності, за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1, якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту.

За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднене.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 19 Конституції України , статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1, якщо суд ухвалює рішення про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення.

Європейський суд з прав людини не раз наголошував на необхідності ефективного захисту.

Наприклад, у п.75 рішення від 5.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» зазначено, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади.

Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути відповідним наявним обставинам.

В даному випадку, керуючись ст. 5 ЦПК України, приймаючи до уваги той факт, що позивачем в позовній заяві не конкретизовано спосіб спростовання інформація, суд вважає за можливе уточнити спосіб спростування відповідачем інформації, що відповідатиме вищезазначеним нормам права, оскільки такий спосіб захисту буде вважатись найбільш ефективним, зобов`язавши ОСОБА_1 протягом 30 днів з дня набрання рішенням суду законної силиспростувати інформацію про приватного нотаріуса Дудник Тетяну Владиславівну шляхом оприлюднення в той самий спосіб, в який зазначена інформація була поширена, а саме на своїй сторонці у соціальній мережі Facebook інформацію наступного змісту: «Спростування!Спростовую інформації, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на власній сторінці Facebook, а саме «Местные власти во главе ... организовали мошенническую схему массового отжима не движемого имущества жителей города... ОСОБА_3 за продажу или распределением квартир делят между собой!...В мощеническую групировку входят... частный нотариус ОСОБА_7 ... ОБРАЩАЮСЬ КО ВСЕМ ЖИТЕЛЯМ УКРАИНЫ, РАЗМЕСТИТЬ ЭТУ СТАТЬЮ! ПУСКАЙ УКРАИНА ЗНАЕТ СВОИХ "ГЕРОЕВ-МОЩЕННИКОВ», як не достовірну про приватного нотаріуса Дудник Тетяну Владиславівну.

Роблячи такі висновки суд керувався правовими позиціями Верховного Суду, які викладені в постановах при перегляді цивільних справ з подібними правовідносинами, зокрема в справах №727/8388/17, №761/37180/17, №331/3723/18.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та/або моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, що передбачено ст. 280 ЦК України.

Згідно п. 6, абз 6 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Суди мають використовувати широкі можливості, що надає розгляд справи про захист гідності, честі та ділової репутації, для підвищення культури спілкування, з`ясовувати обставини поширення недостовірної інформації і відповідно до ст. 211 ЦПК реагувати окремими ухвалами при встановленні фактів порушення закону.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п.п 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За викладених обставин, враховуючи характер немайнових втрат, ступінь зниження ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, який зазнав змін внаслідок поширення щодо позивача недостовірної інформації, що є предметом судового розгляду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд, вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково та визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн., вказаний розмір є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав позивач у результаті дій відповідача, спрямованих на приниження честі, гідності та ділової репутації.

З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 972 грн. 17 коп. (840,80 грн. за позовну вимогу немайнового характеру та 131,37грн.(5000х2102/80000) за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23,277,297 ЦК України, та згідно із ст.ст. 12, 76-81, 83, 141, 263-265, 274-279ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву приватного нотаріуса Дудник Тетяни Владиславівни до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою що принижує честь, гідність та ділову репутацію приватного нотаріуса Дудник Тетяни Владиславівни інформацію про те, що «Местные власти во главе ... организовали мошенническую схему массового отжима не движемого имущества жителей города... ОСОБА_3 за продажу или распределением квартир делят между собой!...В мощеническую групировку входят... частный нотариус ОСОБА_7 ... ОБРАЩАЮСЬ КО ВСЕМ ЖИТЕЛЯМ УКРАИНЫ, РАЗМЕСТИТЬ ЭТУ СТАТЬЮ! ПУСКАЙ УКРАИНА ЗНАЕТ СВОИХ "ГЕРОЕВ-МОЩЕННИКОВ» поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 лютого 2020 року в інтернет мережі Facebook Мотрюк Надією Миколаївною.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) протягом 30 днів з дня набрання рішенням суду законної силиспростувати інформацію про приватного нотаріуса Дудник Тетяну Владиславівну шляхом оприлюднення в той самий спосіб, в який зазначена інформація була поширена, а саме на своїй сторонці у соціальній мережі Facebook інформацію наступного змісту: «Спростування!Спростовую інформації, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на власній сторінці Facebook, а саме «Местные власти во главе ... организовали мошенническую схему массового отжима не движемого имущества жителей города... ОСОБА_3 за продажу или распределением квартир делят между собой!...В мощеническую групировку входят... частный нотариус ОСОБА_17 В... ОБРАЩАЮСЬ КО ВСЕМ ЖИТЕЛЯМ УКРАИНЫ, РАЗМЕСТИТЬ ЭТУ СТАТЬЮ! ПУСКАЙ УКРАИНА ЗНАЕТ СВОИХ "ГЕРОЕВ-МОЩЕННИКОВ», як не достовірну про приватного нотаріуса Дудник Тетяну Владиславівну.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 на користь приватного нотаріуса Дудник Тетяни Владиславівни, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , (юридична адреса: АДРЕСА_1 ) у відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 на користь приватного нотаріуса Дудник Тетяни Владиславівни, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , (юридична адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 972 грн. 17 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження, визначенні ст.354 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п.3 Прикінцевиїх положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 27.05.2020 року.

Позивач: приватний нотаріус Дудник Тетяна Владиславівна ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя