Справа № 473/2174/20
УХВАЛА

"28" вересня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

розглянувши клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Первомайському району міста Мінськ про надання дозволу на виконання на території України рішення суду Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 24 березня 2020 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 ,

встановив:

до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Первомайському району міста Мінськ про надання дозволу на виконання на території України рішення суду Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 24 березня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 державного мита.

В клопотанні зазначено, що рішенням суду Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 24 березня 2020 року з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: село Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25 % від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, починаючи стягнення з 26 липня 2019 року та до повноліття дитини, судові витрати в розмірі 95 руб. 00 коп., а також державне мито на користь держави в розмірі 71 руб. 96 коп.

Дане рішення набрало законної сили 09 квітня 2020 року та на території Республіки Білорусь не виконувалося.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд вказаного клопотання без його участі. Проти його задоволення не заперечував.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

Так, процедура визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні регламентована Розділом ІХ Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст.463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Згідно ч. 1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до ст.ст. 81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у ст. 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Україна та Республіка Білорусь є учасниками Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, яка ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року № 240/94-ВР (далі - Конвенція).

Згідно ст. 51 Конвенції, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує, зокрема, рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Відповідні клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання (ст. 54 Конвенції).

При цьому, клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни, що зазначено в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України». Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до рішення суду Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 24 березня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25 % від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, починаючи стягнення з 26 липня 2019 року та до повноліття дитини, судові витрати в розмірі 95 руб. 00 коп., а також на користь держави державне мито в розмірі 71 руб. 96 коп.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 09 квітня 2020 року, на території республіки Білорусь не виконувалося, про що свідчать довідки за підписом голови суду Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Рішення іноземного суду про примусове виконання в Україні пред`явлено до примусового виконання в передбачений законодавством строк.

Підстав, з якими закон пов`язує неможливість задоволення клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, судом не встановлено.

Згідно ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

За такого, сума державного мита, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави становить 780 грн. 05 коп. (71,96 х 10,84 = 780,05 (за курсом НБУ станом на 28.09.2020 року 1 білоруський руб. дорівнює 10,84 українських грн.)).

Керуючись ст. ст. 258-261, 353-355, ст.ст. 462-469 ЦПК України, суд

постановив:

клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Первомайському району міста Мінськ про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду задовольнити.

Визнати на території України та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 24 березня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави (орган уповноважений на стягнення інспекція Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Первомайському району міста Мінськ) державного мита в розмірі 71 (сімдесят один) руб. 96 (дев`яносто шість) коп., що в перерахунку на національну валюту України за курсом Національного Банку України станом на 28.09.2020 року складає 780 (сімсот вісімдесят) грн. 05 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В.Лузан