Номер провадження: 22-ц/813/4457/20
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.

за участю секретаря Ющак А.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Другого Приморського відділу виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2018 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни на дії державного виконавця Другого Приморського відділу виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Журавльова Євгенія Юрійовича, заінтересована особа - ОСОБА_1 ,-

встановила:

ПРОЦЕДУРА: та АРГУМЕНТИ СТОРІН:

У жовтні 2017 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної М.А. звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця Другого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Журавльова Є.Ю. (т. 1 а.с.2-3).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2018 року скаргу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної М.А. задоволено. Судом визнано неправомірними дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Журавльова Є.Ю. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20.09.2017 р. Скасовано винесене державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Журавльовим Є.Ю. повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 20.09.2017 року. Судом також зобов`язано державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Журавльова Є.Ю. відкрити виконавче провадження з виконання дублікату виконавчого листа № 522/11389/14-ц, виданого 22.09.2014 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» грошової суми у розмірі 241788,95 грн. та судового збору у розмірі 2417,89 грн. Стягнуто з державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Журавльова Є.Ю. на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

(т. 1 а.с.33-35).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, Другий Приморський відділ виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати вищезазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою визнати дії державного виконавця Журавльова Євгенія Юрійовича такими, що проведені у відповідності до норм діючого законодавства та відмовити Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни у задоволенні скарги, а також просить суд розглянути апеляційну скаргу без участі представника відділу.

Вимоги обґрунтовує тим, що існує принципова різниця між статусом державного органу та державної установи, а саме наявність державно-владних повноважень є найбільш важливою характеристикою державних органів, а також ознакою, що дозволяє відмежувати органи державної влади від державних установ (т. 1 ст.38-41), а тому вони повинні сплати авансовий внесок.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 30.09.2020 року

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Матеріалами справи встановлено, що 20 вересня 2017 року державним виконавцем Другого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Журавльовим Є.Ю. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, згідно з яким ПАТ «ВіЕйБі Банк» було повернуто виконавчий лист № 522/11389/14-ц, виданий 22 вересня 2014 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» грошової суми у розмірі 241788,95 грн. та судового збору у розмірі 2417,89 грн., у зв`язку з ненаданням стягувачем підтвердження сплати авансового внеску, яке було отримано заявником 27.09.2017 р. (т. 1 а.с. 4,5).

На підставі постанови «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» №188 від 19 березня 2015 року, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 р. прийнято рішення № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», відповідно до якого уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено Славкіну М.А. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 213 від 22.02.2016 р. продовжено строки здійснення

процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження Славкіної М.А. як ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки до 19.03.2018 р.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙЦНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги судова колегія прийшла до наступного.

Задовольняючи скаргу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної М.А. та визнаючи неправомірними дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувану, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб державна установа, звільняється від сплати авансового внеску за виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 2 закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливість, неупередженості та об`єктивності.

За приписами ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян, юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Досліджуючи матеріали справи, суд апеляційній інстанції акцентує увагу на те, ще Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною установою, проте державні установи не є державними органами, оскільки не мають державно-владних повноважень, тобто не є носіями державної влади, що є основною ознакою держаних органів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону, чинній на час здійснення виконавчого провадження, до заяви про примусове виконання рішення стягував додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про:

- стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин;

- обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

- відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;

- стягнення аліментів, заборгованості зі сплати аліментів, додаткових витрат на дитину, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суми індексації аліментів, встановлення побачення з дитиною або усунення перешкод у побаченні з дитиною;

відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, особи з інвалідністю внаслідок війни, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується.

Рішенням Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року положення ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними).

Рішення Конституційного Суду України мотивовано тим, що визначенням положеннями частини другої ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язкової сплати авансового внеску особою, на користь якої ухвалене судове рішення, як необхідної умови початку примусового виконання цього рішення органом державної виконавчої служби, покладено на цю особу фінансовий тягар забезпечувати функціонування впровадженої державою системи виконання судових рішень, що не гарантує доступу для кожної такої особи до вказаної системи, отже, не забезпечує в усіх випадках і за будь-яких умов повного та своєчасного виконання цього рішення, його обов`язковості.

Конституційний Суд України наголосив, що держава має позитивний обов`язок забезпечувати виконання судового рішення, проте визначеними положеннями ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» правовим регулюванням щодо обов`язкового авансування початку примусового виконання судового рішення особою, на користь якої ухвалене це рішення, такий обов`язок держави перекладено на вказану особу, що нівелює сутність її конституційного права на судовий захист та суперечить положенням ст.3, 8 ч. 1, ч.2 ст.55, ч.1, ч.2 ст.129-1 Конституції України.

За змістом ч.1 ст. 129 Конституції України та ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою частиною якого є доступ до правосуддя.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що виходячи із гарантій, закріплених у ст. ст. 55, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 18 ЦПК України, дії старшого державного виконавця щодо повернення без виконання з мотивів несплати ПАТ авансового внеску щодо виконання виконавчого листа, який був направлений до органу державної виконавчої служби для організації та проведення його виконання. Не можуть вважатись правомірними, оскільки перешкоджають доступу стягувану до належного виконання судових рішень, отже, і доступу до правосуддя, така позиція узгоджується із правовим висновком Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду, викладеним у постанові від 20 червня 2019 року.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби. Приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволені скарги.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить для висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія, -

постановила:

Апеляційну скаргу Другого Приморського відділу виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 30.09.2020 року.

Головуючий Л.А.Гірняк

Судді: С.М. Сегеда

Т.В.Цюра