н/п 2-к/174/1/2020
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Килинчук Л.Л.,

боржника ОСОБА_1 В ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Інспекції Міністерства по податкам і зборам Республіки Білорусь по Ленінському району міста Бреста про визнання і виконання на території України рішення суду Московського району міста Бреста від 16 жовтня 2019 року у частині стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави державного мита, -

В С Т А Н О В И В:

До Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшло клопотання Інспекції Міністерства по податкам і зборам Республіки Білорусь по Ленінському району міста Бреста про визнання і виконання на території України рішення суду Московського району міста Бреста від 16.10.2019 року у частині стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави державного мита в розмірі 25 рублів 50 копійок Національного банку Республіки Білорусь.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_3 пояснив, що про дату, час і місце розгляду справи за позовом Управління з освіти адміністрації Московського району міста Бреста про стягнення з нього витрат на утримання доньки, яка перебуває на державному забезпеченні за період з 01.01.2018 р. по 28.02.2019 р. він був повідомлений належним чином через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області шляхом вручення відповідного повідомлення та також отримав повідомлення через Вайбер, але прийняти участь в судовому розгляді справи не зміг, бо не мав фінансової можливості поїхати до Білорусі. Рішення суду не оскаржував і не заперечує проти стягнення з нього держаного мита у розмірі, зазначеному у клопотанні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання Інспекції Міністерства по податкам і зборам Республіки Білорусь по Ленінському району міста Бреста про визнання і виконання на території України рішення суду Московського району міста Бреста від 16.10.2019 року у частині стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави державного мита в розмірі 25 рублів 50 копійок Національного банку Республіки Білорусь підлягає задоволенню за наступних підстав.

Так, заочним рішенням суду Московського району міста Бреста від 16.10.2019 року, яке набрало законної сили 12 листопада 2019 року, позовні вимоги Управління з освіти адміністрації Московського району міста Бреста до ОСОБА_3 про стягнення витрат на утримання дитини, яка перебуває на державному забезпеченні задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 витрати понесені державою на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на держаному забезпеченні, одноразово, в розмірі 3917 рублів 11 копійок Національного банку Республіки Білорусь з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2019 року та на користь держави державне мито в розмірі 25 рублів 50 копійок Національного банку Республіки Білорусь.

ОСОБА_3 отримав копію позовної заяви Управління з освіти адміністрації Московського району міста Бреста та сповіщення про день, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується довідкою голови суду Московського району міста Бреста Республіки Білорусь Мохор М.М., яка додана до клопотання (а.с. 10) та копіями позовної заяви та повідомлення про день судового розгляду (а.с. 35-40), які надані боржником в судовому засіданні при розгляді даного клопотання.

Разом з тим, суд не приймає у якості допустимого доказу на підтвердження факту належного повідомлення боржника ОСОБА_3 про дату, місце і час розгляду справи копію повідомлення з мессенджеру « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що міститься в матеріалах даного клопотання (а.с. 13), оскільки такий спосіб повідомлення не передбачений нормами Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікованої Верховною Радою України Законом України від 10 листопада 1994 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що громадянин ОСОБА_3 був належним чином сповіщений про дату, час і місце судового розгляду вищевказаної справи в суді Московського району м.Бреста, рішення суду від 16 жовтня 2019 року набрало законної сили 12 листопада 2019 року і в частині стягнення з ОСОБА_3 державного мита на території Республіки Білорусь не виконувалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст.464 ЦПК України питання про дозвіл на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований на території України в АДРЕСА_1 , тому клопотання Інспекції Міністерства по податкам і зборам Республіки Білорусь по Ленінському району міста Бреста підсудне Вільногірському міському суду Дніпропетровської області.

Згідно ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, а можливість визнання та виконання на території України рішень судів Республіки Білорусь передбачена Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року.

Згідно з п. «а» ст.51 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікованої Верховною Радою України Законом України від 10 листопада 1994 року, договірними Сторонами якої є Україна та Республіка Білорусь, кожна з договірних сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає та виконує рішення, постановлені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції у цивільних та сімейних справах.

Відповідно до ст.54 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікованої Верховною Радою України Законом України від 10 листопада 1994 року, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Відповідно до п. 5.1 розділу 5 «Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54, рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Згідно офіційного курсу Національного банку України курс білоруського рубля до гривні станом на 04.05.2020 року становить 11,16 грн., таким чином сума стягнутого судом державного мита в розмірі 25,50 рублів складає 284 грн. 58 коп. (25,5 х 11,16 = 284,58) гривень.

З урахуванням того, що умови, передбачені Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікованою Верховною Радою України Законом України від 10 листопада 1994 року, дотримані, рішення суду Московського району м.Бреста від 16.10.2019 року набрало законної сили 12.11.2019 року і є чинним, підстави для відмови у задоволенні клопотання, передбачені ст. 468 ЦПК України, відсутні, тому вказане рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 державного мита, підлягає виконанню на території України, а клопотання - задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних кримінальних справах, Протоколом до цієї Конвенції від 28.03.1997 року, ст.ст. 462-468, 469 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Інспекції Міністерства по податкам і зборам Республіки Білорусь по Ленінському району міста Бреста про визнання і виконання на території України рішення суду Московського району міста Бреста від 16 жовтня 2019 року у частині стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави державного мита - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Московського району міста Бреста від 16 жовтня 2019 року у частині стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави державного мита в розмірі 25 рублів 50 копійок Національного банку Республіки Білорусь.

Стягнути з громадянина Росії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави Республіки Білорусь державне мито в розмірі 25 рублів 50 копійок Національного банку Республіки Білорусь, що в перерахунку на національну валюту України по курсу НБУ станом на 04.05.2020 року становить 284 гривні 58 копій0к, які перераховувати на розрахунковий рахунок Головного управління Міністерства фінансів по Брестській області, р/р НОМЕР_2 , БІК банку AKBBBY2X, АСБ «Білорусбанк», УНП 200676206, призначення платежу 03002.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального Кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений статтею 354 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя: підпис А.А.Борцова