ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8599/18 Номер провадження 22-ц/814/736/20Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Ачкасова О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Кременчуцького філіалу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до МТСБУ, Кременчуцького філіалу ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 28 липня 2017 року на автодорозі М-05 Київ - Одеса, 293 км + 60 м, сталася дорожньо - транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та незастрахованого транспортного засобу «ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 Транспортний засіб «Renault Duster» застрахований згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності №АК/4459108 ПрАТ «Княжа Вієнна іншуранс груп», яка є членом фонду захисту потерпілих Моторного (транспортного) страхового бюро України, у зв`язку із чим після дорожньо - транспортної пригоди близько 12 год. 00 хв. позивач повідомив на гарячу лінію Моторного (транспортного) страхового бюро України про страховий випадок. Вина водія ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Любашівського районного суду Одеської області від 06 березня 2018 року.

11 квітня 2018 року позивач звернувся до МТСБУ із заявою про страхову подію, додавши всі необхідні документи для виплати належного відшкодування, та працівниками ПрАТ «Страхова група «ТАС» за дорученням МТСБУ проводився збір всіх необхідних документів по даному страховому випадку. Однак, МТСБУ відмовило у виплаті відшкодування, мотивувавши тим, що на момент звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування транспортний засіб вже був відремонтований., поданої Моторному (транспортному) страховому бюро України.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача - Кременчуцьку філію ПрАТ «СГ «ТАС» визнати подію, що мала місце 28 липня 2017 року, страховим випадком; зобов`язати відповідача МТСБУ визнати подію, що мала місце 28 липня 2017 року, страховим випадком; стягнути з відповідача МТСБУ на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 41 500 грн. 32 коп., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 700 грн. 00 коп., витрати на послуги евакуатора в розмірі 6 280 грн. 00 коп.; стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 700 грн. 00 коп., витрати на проведення судового автотехнічного дослідження в розмірі 2 574 грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 1 409 грн. 60 коп.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Кременчуцького філіалу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 41 500 грн. 32 коп.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на оплату послуг евакуатора в розмірі 6 280 грн. 00 коп.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на оплату послуг з проведення атотоварознавчої експертизи, в розмірі 700 грн. 00 коп.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на оплату послуг з проведення автотехнічного дослідження, в розмірі 2 574 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати, понесені ним на оплату судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення оскаржило МТСБУ, вважає ного незаконним, необгрунтованим та таким, що винесено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення в частині заявлених вимог до МТСБУ та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до МТСБУ відмовити.

У скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції не врахував положення ст. 33, 34, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорттних засобів», який є спеціальним для даних правовідносин. Так, позивач не повідомив МТСБУ належним чином про настання ДТП та звернувся до бюро із заявою про виплату страхового відшкодуання з порушенням строків, встановлених вищезазначеним Законом. Окрім того, представник МТСБУ участі в огляді і оцінці пошкодженого транспотного засобу не брав, а на момент звернення ОСОБА_1 за страховими виплатами, автомобіль уже було відремонотовано, що також стало підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування на підставі ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорттних засобів».

Також МТСБУ зазначає, що позивач ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу, а тому не може бути визнаний потерпілою від ДТП особою, в розумінні ст. 1 Закону. Документів, які б посвідчували його право на отримання страхового відшкодування позивачем надано не було.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити МТСБУ у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2019 року залишити без змін. ОСОБА_1 зазначає, що звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування одразу після того, як дізнався про те, що винуватцем ДТП визнано ОСОБА_2 , окрім того, факт неповідомлення страховика у встановлений законодавстовм строк не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі має базуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях.

Також звертає увагу, що відповідачем факт настання страхового випадку не оспорювався, а тому підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування немає; непроведення ремонту автомобіля протягом тривалого часу призвело б до збільшення шкоди. Позивач не погоджується із твердженням скаржника про те, що ОСОБА_1 не є потерпілим та не наділений правом на отримання страхового відшкодування, оскільки він керував автомобілем на підставі реєстраційного документа на транспортний засіб, переданого йому власником автомобіля його батьком - ОСОБА_3 .

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 липня 2017 року на автодорозі М-05 Київ - Одеса, 293 км + 60 м, сталася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортних засобів «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та транспортного засобу ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

В судовому засіданні встановлено, що цивільно - правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована у АТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу №АК/4459108 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Цивільно - правова відповідальність іншого учасника дорожньо - транспортної пригоди, ОСОБА_2 , на момент настання дорожньо - транспортної пригоди не була застрахована.

Як встановлено в судовому засіданні, за наслідками зазначеної вище дорожньо - транспортної пригоди, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_4 від 28 липня 2017 року за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 17 жовтня 2017 року по справі №524/6312/17 встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з подією дорожньо - транспортної пригоди, та провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом постанови Любашівського районного суду Одеської області від 06 березня 2018 року по справі №507/165/18, яка набрала законної сили 19 березня 2018 року, встановлено в діях ОСОБА_2 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що сталася 28 липня 2017 року за участю транспортного засобу ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , зокрема, останньому автомобілю було завдано пошкодження.

14 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до судового експерта Сумцова С.С. із заявою про встановлення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті чого 22 серпня 2017 року експертом було складено висновок №111, за висновками якого вартість матеріального збитку складає величину 41 500 грн. 32 коп.

11 квітня 2018 року позивач звернувся до Моторного (страхового) бюро України із заявою про виплату йому суми матеріального збитку, встановленого висновком експертного товарознавчого дослідження №111 від 22 серпня 2017 року, в розмірі 41 500 грн. 32 коп., а також витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 700 грн. 00 коп., послуг евакуатора в розмірі 6 280 грн. 00 коп., витрат на проведення судового автотехнічного дослідження в розмірі 2 574 грн. 00 коп.

МТСБУ 17.04.2018 року надало АТ «СГ «ТАС» (приватне) доручення на виконання робіт щодо врегулювання випадку за обставинами ДТП, яка сталася 28.07.2017 року, згідно умов договору №2016/5 від 23.02.2016 року про участь в процесі врегулювання справ щодо здійснення регламентних виплат. (а.с. 99-103).

18 червня 2018 року за вих.№3.1-05/19470 на адресу позивача Моторним (транспортним) страховим бюро України було надано відповідь про відмову у виплаті відшкодування, посилаючись на положення підпункту 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01 липня 2004 року, оскільки на момент звернення до МТСБУ транспортний засіб «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , був вже відремонтований, із посиланням на рапорт АТ «СГ «ТАС» (приватне), який також міститься в матеріалах справи.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що останній діяв у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся із заявою про відшкодування шкоди до МТСБУ, а тому останнє зобов`язано відшкодувати цю шкоду у заявленому розмірі.

При цьому суд виходив із того, що порушення строку звернення потерпілого в ДТП до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, не є підставою для відмови в цьому відшкодуванні.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною другої статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповУ матеріалах справи знаходиться заява страхувальника про пошкодження транспортного засобу від 31 серпня 2012 року.

Так, відповідно до п.19 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного

договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що у відповідності до вищевказаного, особа, яка має бажання отримати відшкодування за рахунок МТСБУ повинна чітко дотримуватися порядку, визначеного цим Законом, який є імперативним для даних правовідносин та чітко визначає порядок отримання регламентної виплати, а також підстави для відмови в отриманні регламентної виплати.

Відповідно до пункту 33.1.4. статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Пунктом 33.2. статті 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Як було вказано вище, позивач звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП 11.04.2018 року. Однак, як зазначив представник МТСБУ, відмова у виплаті страхового відшкодування була здійсненна не через пропуск строку звернення до МТСБУ з заявою про виникнення ДТП і настання страхового випадку, передбаченого п. 33.1.4 ст. 33 Закону, а з інших підстав, які також передбачені Законом.

Проте, відповідно до рапорту АТ «СГ «ТАС» (приватне) на момент звернення з повідомленням про ДТП, транспортний засіб «Renault» було відремонтовано.

Зазначені обставини суперечать ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якому зазначено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до ДТП, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Посилання позивача на те, що він самостійно провів визначення розміру шкоди, не дає йому права стверджувати, що ним дотримано порядок, визначений Законом, оскільки позивач повинен був зберігати майно у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих пір, поки його не огляне призначений МТСБУ представник. Лише в разі нез`явлення представника МТСБУ в 10-денний термін для огляду транспортного засобу, потерпілий, яким в даному випадку є позивач ОСОБА_1 , мав право самостійно провести визначення розміру шкоди.

Законом чітко визначено, що саме МТСБУ, а не позивач, здійснює організацію процедури встановлення розміру шкоди та розслідування причин і обставин ДТП, у звязку з чим слід дійти висновку про те, що визначення розміру матеріальної шкоди здійснено позивачем у спосіб, не передбачений Законом.

Враховуючи викладене, та те, що Закон пов`язує встановлення розміру заподіяної шкоди учаснику ДТП з участю представника (оцінювача, експерта) МТСБУ, а також те, що Закон не передбачає випадків, при яких транспортний засіб можна відновлювати до подання письмового повідомлення в МТСБУ, то колегія суддів дійшла висновку про те, що в даному випадку представник МТСБУ позбавлений можливості установити законні підстави визнати ДТП страховим випадком та розмір завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди потерпілому.

Крім викладеного слід зазначити, що у відповідності до п.п 37.1.3. п. 37.1 ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити Факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Таким чином, всі вищевикладені обставини свідчать про те, що позивачем ОСОБА_1 були порушені п.п. 37.1.3. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які стали підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), які виразились у невиконанні потерпілим ОСОБА_1 своїх обов`язків, визначених цим Законом, які призвели до неможливості страховика (МТСБУ) встановити наявність страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до МТСБУ про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь МТСБУ витрати, пов`язані з оплатою судового збору за подання апеляційної скарги на суму 1057, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України - задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 грудня 2019 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Кременчуцького філіалу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 1057, 20 грн. судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов