Справа № 527/2778/19
провадження № 2-з/527/10/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Глобине

Суддя Глобинського районного суду Полтавської області Левицька Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій прохала: - заборонити Глобинській міській раді приймати рішення, направлені на зміну землекористувача чи власника земельної ділянки площею 38,1713 га, кадастровий номер :00:012:0058 , що належить Глобинській міській раді, форма власності: комунальна, цільове призначення: землі запасу, з розташованими на ній багаторічними насадженнями, розташовану на території Глобинської міської ради Полтавської області.

В своїй заяві про забезпечення позову заявник вказала, що у провадженні Глобинського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа № 527/2778/19 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Глобинської міської ради про визнання права користування спірною земельною ділянкою.

Незважаючи на те, що на вказаній земельній ділянці на підставі рішення зборів трудового колективу КСГП «Колос» від 18.10.1999 року розташовані майнові паї позивачів загального пайового фонду КСГП «Колос», третьою особою ОСОБА_6 та іншими громадянами подано заяви до Глобинської міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації для передачі вказаної земельної ділянки у їх власність для ведення особистого селянського господарства. Але насадження, що розміщені на земельній ділянці, неможливо відділити від цієї земельної ділянки без втрати її цільового призначення або істотного знецінення і вони є складовою частиною цієї земельної ділянки як неподільні речі з розташованими на ній багаторічними насадженнями (садом), який нерозривно пов`язаний з земельною ділянкою та є її складовою частиною.

Тобто, будучи власниками майнового паю, позивачі в подальшому не зможуть здійснювати свої права власника, якщо земельна ділянка, що знаходиться у власності відповідача буде передана в користування чи власність третім особам.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивачів звернувся до суду з позовом до Глобинської міської ради про визнання права користування земельною ділянкою.

Згодом, представником позивачів подано заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, відповідно до якої просять суд визнати за ними право користування земельною ділянкою площею 38,1713 га, кадастровий номер :00:012:0058 , що належить Глобинській міській раді, та зобов`язати Глобинську міську раду укласти з ними відповідний договір оренди зазначеної земельної ділянки для використання розташованих на ній майнових паїв позивачів (багаторічних насаджень).

При прийнятті рішення суд бере до уваги, що безпосереднім відповідачем у справі є Глобинська міська рада.

Між тим, з огляду на позовні вимоги щодо визнання права користування земельною ділянкою і укладення договору оренди, а також положення п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», питання реєстрації речових прав, в тому числі і реєстрації договорів оренди землі, покладено на виконавчі комітети міських, селищних рад.

Разом з цим, з матеріалів справи слідує, що виконавчий комітет Глобинської міської ради в особі відділу з питань державної реєстрації приймає участь у справі в якості третьої особи.

Крім того, з доводів позовної заяви вбачається, що рішенням загальних зборів пайовиків ПСПОВ «Колос» Глобинського району позивачам виділено на суму їх майнових паїв сад площею 40 га в полі №5 (спільний майновий пай). Тобто, визначено право власності позивачів на багаторічні насадження, розміщені на земельній ділянці. Земельна ділянка площею 38,1713 га з цільовим призначенням землі запасу, належить на праві комунальної власності Глобинській міській раді.

При цьому, суд звертає увагу, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову належним чином не вмотивована, заявником не надано доказів на підтвердження вимог, а відсутність у доводах заяви про забезпечення позову конкретизації дій Глобинської міської ради, в межах її повноважень, на вчинення яких необхідно накласти заборону, позбавляє суд можливості оцінити співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам, їх обґрунтованість та адекватність.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При цьому, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, визначених положеннями ст. 149 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування того чи іншого заходу забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т. В. Левицька