ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4971/20
Провадження № 2/210/1977/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"01" жовтня 2020 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Хлистуненко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 25.12.1990 року по 01.12.1996 року вона працювала на посаді машиніста конвеєра агломераційного цеху Новокриворізького державного гірничо-збагачувального комбінату, та з 01.12.1996 року по 01.09.1998 року на посаді машиніста конвеєра агломераційного цеху Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», виконувала роботу пов`язану з фізичним навантаженням: нахилами корпусу, вимушеною робочою позою. Вказана робота відноситься до І ст. важкості. У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, вона отримала хронічні професійні захворювання з наступним діагнозом: Остеохондроз поперекового відділу хребта, хронічна попереково-крижова полірадикулопатія. Відповідно до даних з акту, причиною виникнення професійного захворювання є важка праця І ступеня важкості, тривалий період роботи в умовах фізичного навантаження, вимушеної робочої пози, нахилу корпусу. У зв`язку із заподіянням шкоди, 29.09.1998 року вона вперше, пройшла огляд лікарсько-трудовою експертною комісією, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% по полірадикулопатії та встановлено ІІІ трупу інвалідності. В подальшу вона повторно проходила медичні огляди, де 10.10.2000 року, 04.10.2001 року, 21.10.2003 року, 29.11.2005 року їй було залишено ступінь втрати професійної працездатності 40% по полірадикулопатії та ІІІ групу інвалідності. Та, 15.10.2007 року вона повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було з 01.10.2007 року безстроково залишено ступінь втрати професійної працездатності 40% по полірадикулопатії та ІІІ групу інвалідності. Відповідно до висновку про умови та характер праці, їй протипоказана важка праця, довга ходьба, переохолодження.

У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль в попереково-крижовому відділі хребта з віддачею в ноги, біль в ділянці ліктьового суглоба і по зовнішньому краю верхньої третини правого передпліччя, особливо при фізичному навантаженні, загальну слабкість, запаморочення, перепади артеріального тиску, періодичний головний біль, який турбує її й у нічний час, що порушує її сон та позбавляє нормального відпочинку. Тривалий процес лікування, позбавляє її можливості вести повноцінний спосіб життя.

Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 188920,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок ушкодження здоров`я.

Ухвалою від 26.08.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Представник відповідача ПАТ «АМКР» Єфремова Т.О. подала до суду відзив, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовує це тим, що вперше ОСОБА_1 було встановлено ступінь втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання 29.09.1998 року, тобто саме з цієї дати особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я. На момент нещасного випадку пряма норма, яка б передбачала обов`язок підприємства відшкодовувати моральну шкоду була відсутня. Таким чином, можна зробити висновок, що в спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких винних, не правомірних дій, що могли б призвести до виникнення професійного захворювання позивача за такий короткий термін, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди. У законодавстві була відсутня норма, котра б передбачала відшкодування моральної шкоди без прямої вини роботодавця. Крім того, позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували факт спричинення йому моральної шкоди.

Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзив представника відповідача, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно трудової книжки, ОСОБА_1 тривалий час працював на підприємстві відповідача (а.с. 39-46).

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 01.09.1998 року професійне захворювання виникло за тих обставин, що ОСОБА_1 виконувала тяжку роботу І ступеня пов`язану з фізичним навантаженням, нахилами корпусу, вимушена робоча поза (а.с. 17-19).

Згідно з довідкою ЛТЕК від 04.11.1999 року ОСОБА_1 первинно встановлено 40% первинно втрати професійної працездатності з 10.10.1999 року по 01.10.2000 року, та ІІІ групу інвалідності (а.с. 9,10); відповідно довідки ЛТЕК від 10.10.2000 року повторно встановлено 40% втрати професійної працездатності з 01.10.2000 року по 01.10.2001 року, та ІІІ групу інвалідності (а.с. 9,10); відповідно довідки ЛТЕК від 04.10.2001 року повторно встановлено 40% втрати професійної працездатності з 01.10.2001 року по 01.10.2003 року, та ІІІ групу інвалідності (а.с. 11, 12); відповідно довідки ЛТЕК від 21.10.2003 року повторно встановлено 40% втрати професійної працездатності з 01.10.2003 року по 01.10.2005 року, та ІІІ групу інвалідності (а.с. 11, 12); відповідно довідки МСЕК від 29.11.2005 року повторно встановлено 40% втрати професійної працездатності з 01.10.2005 року по 01.09.2007 року, та ІІІ групу інвалідності (а.с. 13, 14); відповідно довідки МСЕК від 15.10.2007 року повторно встановлено 40% втрати професійної працездатності з 01.10.2007 року, та ІІІ групу інвалідності, безстроково (а.с. 13, 14).

За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце (ст. 58 Конституції України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Згідно зі ст.ст.440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

При цьому, відповідно до ст. 441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно зі ст. 450 ЦК УРСР, організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 1,3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Також, у відповідності до вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності згідно ст. 83 ЦК України УРСР 1963 року не застосовуються. Дана норма також регламентується п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Свої моральні страждання, пов`язані внаслідок отримання професійного захворювання позивач оцінює в розмірі 188920,00 гривень.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Відтак, суд, враховуючи конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров`я, тяжкість професійного захворювання, настання у зв`язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв`язку з цим життєвих зв`язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди має бути стягнута в розмірі 80000,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 440, 440-1, 441, 450 ЦК УРСР, ст. 153 КЗпП України, ст. ст. 4, 12, 23, 76, 141, 247, 258, 259, 263 265, 274, 275, 278, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок ушкодження її здоров`я 80000,00 (вісімдесят тисяч) гривень без урахування податків, зборів та інших платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1, , на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Решту частину позовних вимог залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення складено 01 жовтня 2020 року.

Суддя: О. В. Хлистуненко