Справа № 489/7944/18
Провадження № 22-з/ 812/28/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

(додаткова)

18 березня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_1 , відповідача

ОСОБА_2

розглянувши заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №489/7944/18 за апеляційними скаргами

ОСОБА_3 та ОСОБА_2

на рішення, яке постановлено Ленінським районним судом м. Миколаєва під головуванням судді Рум`янцевої Н.О. у приміщенні цього суду 12 грудня 2019 року за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми індексації розміру аліментів та збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми індексації розміру аліментів та збільшення розміру аліментів.

Позивачка просила стягнути з відповідача суму індексації аліментів в розмірі 24569,95 грн. та збільшити розмір раніше стягнутих аліментів, на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2010 року, стягнувши їх в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., з урахуванням індексів інфляції щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2019 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 суму індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, в розмірі 24569 грн. 95 коп., збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 16 грудня 2010 року в справі №ц2-6241/10 та стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликано виконавчий лист виданий на підставі рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 16 грудня 2010 року в справі №ц2-6241/10 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1152 грн. 60 коп. та 4875 грн. на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м.Миколаєві від 12 грудня 2019 року змінено в частині збільшення розміру аліментів. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн.

26 лютого 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 , в якій заявниця просить ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат.

ОСОБА_3 у заяві просить вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що сума витрачена нею на правничу допомогу при подачі позовної заяви і у зв`язку з її повним задоволенням апеляційним судом, не була їй в повній мірі компенсована районним судом та не розподілена остаточно судом апеляційної інстанції, а також просила відповідно розподілити витрати на правову допомогу при подачі апеляційної скарги.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення вказаної заяви, подавав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу витрачених позивачкою, які підлягають розподілу між сторонами та зазначив, що витрачені позивачкою кошти на вказану допомогу не є співмірними зі складністю такої справи, а сума гонорару адвоката за складання позовної заяви є завищеною. Крім того, відповідач посилався на те, що і він був змушений витрачати кошти на правову допомогу при розгляді даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Підстави та порядок розподілу судових витрат передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до підпункту «в» п. 4, ч. 1, ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суд апеляційної інстанції зазначає, зокрема, про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.І ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою відповідно до ч.1 ст. 134 ЦПК України по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи .

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для-цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судові витрати позивачки складають витрати на правничу допомогу адвоката, розрахунок яких наведений нею у позовній заяві та в апеляційній скарзі. Так, судові витрати складаються з наданої адвокатом усної консультації щодо спірних правовідносин та юридичних наслідків розгляду судової справи 500 грн., розрахунку індексації розміру аліментів 1000 грн., складання позовної заяви 2500 грн. та з гонорару адвоката за представництво в суді 2500 грн., а всього витрати в суді першої інстанції складають 6500 грн. Вказана сума заявлена в позовній заяві та сплачена позивачкою відповідно до наданих квитанцій (а.с. 27-28).

При подачі апеляційної скарги позивачкою було сплачено 2000 грн. витрат на правничу допомогу, що також підтверджується відповідною квитанцією №3/16/18-Р від 14 січня 2020 року ( а.с. 85).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2019 року в частині збільшення аліментів змінено.

При цьому не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Розрахунки позивачки ґрунтуються на умовах укладеного з адвокатом договору про надання правничої допомоги, актами прийому-передачі виконаних робіт, квитанціями про сплату їх вартості, відповідають обсягу виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), характером та складністю справи.

Враховуючи, що позивачкою під час розгляду справи в суді першої інстанції разом з першою заявою по суті спору не подано орієнтовного розрахунку суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у тому числі при можливому апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції та приймаючи до уваги письмові докази, які підтверджують сплату витрат на правничу допомогу при подачі позовної заяви, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити її заяву.

Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 904/4494/18 від 12 листопада 2019 року.

Заперечення відповідача щодо неспівмірності вказаних витрат з наданою допомогою не можуть бути враховані, так як про таке не було заявлено до ухвалення рішення судом першої інстанції, як то встановлено ч. 6 ст. 137 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, колегія судів приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 нерозподілену частину в сумі 1625 грн. витрат на правничу допомогу, понесених нею, при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 270, 368 ЦПК, колегія суддів

постановила :

Заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1625 грн. витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2020 року.

Судді: Т.З. Бондаренко

Т.М.Базовкіна

Л.М.Царюк