Ухвала

28 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 738/331/20

провадження № 61-13372 ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу приватного підприємства «Бірківське» на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області у складі судді Слісаря А. В. від 13 березня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі та постанову Чернігівського апеляційного суду у складі колегії суддів: Скрипки А. А, Кузюри Л. В., Онищенко О. І., від 04 серпня 2020 року за позовом приватного підприємства «Бірківське» до товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверський край», державного реєстратора реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області Решодько Інни Віталіївни, державного реєстратора реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області Шевченко Оксани Володимирівни, третя особа - відділ у Менському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року приватне підприємство «Бірківське» (далі - ПП «Бірківське») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило визнати недійсними та скасувати державну реєстрацію договорів оренди землі, які укладені між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ТОВ «Сіверський край» та стягнути судові витрати у розмірі 18 918,00 грн.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року, відмовлено у відкритті провадження у цій справі, на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

До Верховного Суду ПП «Бірківське» подало касаційну скаргу на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року. Заявник просив суд скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що судами попередніх інстанцій не було повно та всебічно досліджено усі обставини справи, у порушення норм процесуального права зроблено висновок про господарську юрисдикцію цієї справи, що призвело до порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції, а також позбавлення позивача права на доступ до суду.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції отримано 18 серпня 2020 року.

Враховуючи, що останнім днем на подання касаційної скарги є 09 вересня 2020 року (із врахуванням складеного повного тексту постанови 10 серпня 2020 року), суд вважає, щоПП «Бірківське», подавши цю касаційну скаргу 04 вересня 2020 року, не пропустило строк на подання касаційної скарги, тому відсутні підстави для його поновлення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе у тому числі таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як зазначено у частині першій статті 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що спір виник між юридичними особами ПП «Бірківське» та ТОВ «Сіверський край», державними реєстраторами реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації. Оскарження рішень про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки безпосередньо пов`язане із захистом позивачем цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею (цією особою) права на це майно. Оскільки позивачем суб`єктний склад сторін цього спору визначено без зазначення фізичних осіб, цей позов належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Верховний Суд погоджується із відповідними висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини.

Оспорюючи чинність укладених між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ТОВ «Сіверський край» договорів оренди землі та їх державну реєстрацію, позивач, користуючись своїми диспозитивними правами, не залучає вказаних фізичних осіб до участі у справі, а особами, які мають відповідати за позовом, визначає ТОВ «Сіверський край» та державних реєстраторів. Зазначене вказує на те, що спір фактично виник між ПП «Бірківське» та ТОВ «Сіверський край», яке не заперечує законності дій державних реєстраторів з реєстрації за ним права користування на земельні ділянки. При цьому вимог до фізичних осіб (власників земельних ділянок) в межах цього позову позивач не пред`являв.

Оцінивши предмет спору та заявлений позивачем суб`єктний склад, районний суд дійшов вірного висновку про те, що цей спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства в порядку, визначеному ГПК України та на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України відмовив у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, переглянув судове рішення відповідно до висновку, який викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, підстав для відступлення від якого Верховний Суд не вбачає.

Верховний Суд критично оцінює аргументи заявника, що оскаржувані рішення перешкоджають йому у доступі до правосуддя, оскільки заявник не позбавлений права на звернення із цим позовом до відповідного господарського суду, що відповідає принципу правової визначеності. Також заявник не позбавлений права подати інший позов з інакшим суб`єктним складом його учасників.

Зазначені ПП «Бірківське» у касаційній скарзі інші аргументи Верховний Суд також вважає необґрунтованими та виключно його суб`єктивними судженнями, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючисьчастинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного підприємства «Бірківське» на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі та постанову Чернігівського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року за позовом приватного підприємства «Бірківське» до товариства з обмеженою відповідальністю «Сіверський край», державного реєстратора реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області Решодько Інни Віталіївни, державного реєстратора реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області Шевченко Оксани Володимирівни, третя особа - відділ у Менському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара