ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року

м. Харків

Справа № 639/9125/19

Провадження № 22-ц/818/1595/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участю секретаря: Дмитренко А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , особи які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мірошніченко Тетяна Петрівна про визнання удаваним договору купівлі продажу квартири та скасування державної реєстрації права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 грудня 2019 року в складі судді Труханович В.В., -

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , особи які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мірошніченко Тетяна Петрівна про визнання удаваним договору купівлі продажу квартири та скасування державної реєстрації права власності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , особи які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мірошніченко Т.П. про визнання удаваним договору купівліпродажу квартири та скасування державної реєстрації права власності задоволено.

Оголошено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2014 року, посвідченого Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мірошніченко Т.П., реєстровий № 2705.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції в неповному обсязі з`ясовані обставини справи, що мають суттєве значення для вирішення питання. Суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі фактично забезпечив позов шляхом оголошення заборони на відчуження квартири, при цьому не виконавши всіх вимог процесуального законодавства та не переконавшись у наявності обґрунтованих підстав для застосування забезпечення.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має намір звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення майбутнього позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2014 року,

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 19.08.2004 року придбав за кредитні кошти квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира була придбана ним під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 . Після розлучення з ОСОБА_3 , разом з неповнолітньою донькою, залишилася проживати в указаній квартирі. 16 травня 2014 між ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої 04 квітня 2014 року, та ОСОБА_2 укладено та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т.П., за реєстровим № 2705, договір купівліпродажу двокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_1 на праві власності за договором купівлі-продажу від 19 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Сульженко Ж.О., за реєстровим № 56. Заявник зазначає, що він є власником квартири, відчуження якої відбулося обманним шляхом від його імені, у зв`язку з чим він має намір звернутися до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 .

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно вимог частини 4 статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 не заперечував про те, що на даний час ОСОБА_1 подано до суду позов до ОСОБА_2 про визнання удаваним договору купівлі продажу квартири та скасування державної реєстрації права власності.

Оскільки предметом позову є визнання удаваним договору купівлі продажу квартири та скасування державної реєстрації права власності, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову та підстави для скасування ухвали суду про забезпечення позову відсутні.

Доводи апелянта стосовно того, що застосування заходу забезпечення позову значною мірою обмежують права ОСОБА_2 , як власника квартири, колегією суддів не приймаються, оскільки забезпечення позову це тимчасовий захід.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 березня 2020 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко