ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6305/20
провадження № 6/753/514/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Ляшенко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, погоджене начальником Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про привід боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві звернувся до суду з поданням про привід боржника ОСОБА_2 , посилаючись на те, що останній злісно ухиляється від виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва на підставі рішення цього ж суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Заборгованість по аліментам станом на 08 червня 2018 року становить 58 500 грн. 00 коп.

Заборгованість за борговими зобов`язаннями не змінилась.

В судове засідання представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві /державний виконавець не з`явився, про час та місце проведення повідомлений належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, звернувся до суду із заявою про розгляд подання за його відсутності, його неявка не перешкоджає розгляду даного процесуального питання на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення повідомлені належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду), звернувся, їх неявка не перешкоджає розгляду даного процесуального питання на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ, ПОВ`ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ У ЦИВІЛЬНИХ СПРАВАХ ТА РІШЕНЬ ІНШИХ ОРГАНІВ (ПОСАДОВИХ ОСІБ) визначені Розділом VI ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів (ч.3 ст. 438 ЦПК України).

Подання розглядається у порядку спрощеного провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати дане подання за відсутності державного виконавня та заінтересованих осіб.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, набула чинності для України 11 вересня 1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі « Бендерський проти України ( заява № 22750 / 02 параграф 42 ) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Суд, вивчивши подання, його обґрунтування, вважає встановленими наступні правовідносини.

Заявник просить суд оголосити привід боржника ОСОБА_2 , посилаючись на те, що останній злісно ухиляється від виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва на підставі рішення цього ж суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Заборгованість по аліментам станом на 08 червня 2018 року становить 58 500 грн. 00 коп.

Заборгованість за борговими зобов`язаннями не змінилась.

Відповідно до абз. 2 п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Таким чином, державний виконавець для неупередженого, своєчасного і у повному обсязі вчинення виконавчих дій зобов`язаний вжити всі заходи щодо примусового виконання рішення суду.

Звертаючись до суду заявник не надав достовірності, повноти доказів належності повідомлення боржника про добровільне виконання рішення суду (зворотні поштові повідомлення рекомендованих листів). Відтак, державний виконавець не довів, що боржник безпідставно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому не належним чином повідомив боржника про добровільне виконання рішення суду (відсутні зворотні поштові повідомлення рекомендованих листів), не вжив заходів для належного виконання рішення суду в межах наданих Законом державному виконавцеві повноважень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що державним ввиконавцем подано суду недостатньо переконливих доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, доведення чого є обов`язковою умовою для винесення ухвали щодо приводу боржника. А застосування таких обмежень, про які просить заявник, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що підстав для задоволення подання немає.

Наведені у поданні обставини і вивчені судом додані до нього документи, не можуть бути в даному випадку визнані такими, що переконливо свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення, а тому правові підстави для примусового приводу боржника відсутні, а подання державного виконавця є безпідставним і необґрунтованим.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що державний виконавець не вжив всіх необхідних заходів та можливостей передбачених Законом України «Про виконавче провадження» і з поданням до суду про винесення ухвали щодо приводу боржника звернувся передчасно.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Окрім того, пеобхідно зазначити, що матеріали, додані до клопотання, не завірені належним чином.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 258, 260, 438 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, погоджене начальником Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про привід боржника, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: