Справа № 739/251/20
Номер провадження 2/739/228/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Кочура О.О.,

за участі: секретаря - Худорба Р.Г.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Об`єднанської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Об`єднанської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Вона належним чином прийняла спадщину свого батька, при цьому до спадкової маси входить також житловий будинок по АДРЕСА_1 . З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок у грудні 2019 року вона звернулася до нотаріуса, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва та роз`яснила, що видати свідоцтво не можливо у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючих документів на майно. З огляду на це вона змушена звернутися до суду за захистом свого права власності.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі

Представник відповідача - Об`єднанської сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву з проханням провести судовий розгляд без представника сільської ради в якій зазначив, що позов визнають в повному обсязі.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.16). Він був батьком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про її народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.13,14). За життя ОСОБА_3 склав заповіт за яким заповів все належне йому майно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.18).

Після його смерті відкрилась спадщина. ОСОБА_4 відмовилася від її прийняття, що підтверджується довідкою, виданою приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик Альоною Леонідівною від 19.02.2020 р. (а.с.19)

ОСОБА_2 в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого батька та оформила право на спадщину на належні йому земельні ділянки, про що свідчать Свідоцтва на право на спадщину за заповітом (а.с.20, 21, 22, 23).

З наявних у матеріалах справи Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого на підставі рішення виконкому Новгород-Сіверської районної ради народних депутатів №126 від 13.08.1990 року, зареєстрованого Новгород-Сіверським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим №51 від 20 вересня 1990 року, та довідки комунального підприємства Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації, виданої 10.02.2020 року, ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25,26).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташований будинок літера «А-1», 1967 року забудови, прибудова літера «а-1», веранда літера «а-2», веранда літера «а», сарай літера «Б-1», сарай літера «В-1», сарай літера «Г-1» погріб літера «п/г», загальною площею 99,3 кв.м., вартість даного житлового будинку та надвірних будівель становить 46 545 грн. 00 коп. (а.с. 29-33, 36-38).

Як з`ясовано маючи намір оформити право на спадщину на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами позивачка звернулася до приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик Альони Леонідівни, однак у оформленні спадщини їй було відмовлено. Відмова мотивована тим, що в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння зазначено, що майно належить колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 . Однак, разом з ним в зазначеному будинку проживала й ОСОБА_5 , яка також має право на частку в майні колгоспного двору, при цьому в правовстановлюючому документі відсутня інформація про неї (а.с. 24).

Правовий режим колгоспного двору визначався положеннями ЦК УРСР. Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Згідно ст.ст.120-121, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору та належало його членам на праві сумісної власності. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР №885-XII був введений в дію Закон України «Про власність».

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За наявною у матеріалах справи довідкою, виданою виконкомом Об`єднанської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 10 лютого 2020 року №140, відповідно погосподарської книги №7 за 1991-1995 роки головою будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 . Разом з ним проживала його дружина ОСОБА_5 (а.с.28).

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виходячи з норм законодавства щодо рівності часток членів колгоспного двору, мали право на Ѕ частки вищезазначеного домоволодіння кожен.

Як встановлено, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17). Після її смерті в порядку спадкування за законом, спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, отриманими ним при спадкуванні належної їй земельної ділянки та Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.34,35).

Отже, після смерті ОСОБА_5 вся її спадщина, зокрема й право власності на Ѕ частини зазначеного вище житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який вважався раніше колгоспним двором, з моменту її відкриття перейшла до ОСОБА_3 , як єдиного спадкоємця за законом який прийняв спадщину.

В той же час, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 належним чином прийняла спадщину свого батька ОСОБА_3 в силу положень статей 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1269 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та є його єдиним спадкоємцем.

Отже, після смерті ОСОБА_3 спадщина останнього, до складу якої входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, з моменту її відкриття перейшла до спадкоємця ОСОБА_2 , тобто до позивачки.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин, враховуючи, що позивач набула право власності на житловий будинок, який належав її батьку ОСОБА_3 , однак це право не визнається через невідповідність на будинок правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивача, визнавши за нею у порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

Стосовно господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки господарські будівлі та споруди є приналежностями головної речі - житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 16, 186, 392, 1216-1218, 1220,1223,1261,1268,1269 Цивільного кодексу України, ст.ст.120-121, 123 ЦК УРСР 1963 року, статтями 76-81, 83, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Об`єднанської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.О.Кочура