Справа № 946/4907/20
Провадження № 2/946/2618/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2020 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:002:0054, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,0480 га, кадастровий номер :02:002:0180, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №411/02-14 від 29.07.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, назва вулиці «Тимошенко» відсутня, а є наявна вулиця «Тімошенко».

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено ОСОБА_3 належить:

- житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , що видане Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області від 27.05.1991р., зареєстроване КП «Ізмаїльське МБТІ в книгу реєстру за № 1-259 від 27.05.1991р.;

- земельна ділянка, площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:002:0054, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 , право власності на якій посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 392071, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 94, виданого 26.11.2009 року;

- земельна ділянка, площею 0,0480 га, кадастровий номер :02:002:0180, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 , право власності на якій посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 392072, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 18, виданого 30.11.2009 року.

Згідно довідки Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області №1774 від 29.09.2020 року, назва вулиці «Тимошенко», що розташована в смт. Суворове Ізмаїльського району Одеської області відповідає назві вулиці «Тімошенко».

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, назва вулиці «Тимошенко» відсутня, а є наявна вулиця «Тімошенко».

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданого 31.10.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:002:0054, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,0480 га, кадастровий номер :02:002:0180, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 58507676 від 28.11.2019 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., інформація про заповіт складений ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являються:

- дружина ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 10.11.1985 року;

- дочка ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 10.10.1986 року та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 15.07.2007 року, згідно якого ОСОБА_2 після укладення шлюбу змінила прізвище не « ОСОБА_2 ».

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що дружина спадкодавця - ОСОБА_1 , на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем, чоловіком - ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Суворовської селищної радою Ізмаїльського району Одеської області за № 1937 від 21.11.2019 року, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №411/02-14 від 29.07.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, назва вулиці «Тимошенко» відсутня, а є наявна вулиця «Тімошенко».

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, ст.ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, --

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:002:0054, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,0480 га, кадастровий номер :02:002:0180, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 29.09.2020 року.

Суддя: О.Я.Присакар