ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1712/20 Номер провадження 22-ц/814/1937/20Головуючий у 1-й інстанції Вінтоняк Н. Д. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

представник позивача адвокат Погорілий Д.В.

відповідач ОСОБА_1

представник відповідача адвокат Чупілко С.П.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2020 року, ухвалене суддею Вінтоняк Н.Д., повний текст рішення складено - 30 червня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 07.03.2019 року відповідач через неприязні стосунки з позивачем пошкодив транспортний засіб, який належить позивачу, TOYOTA Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме, розбив лобове скло, влучивши пляшкою, завдав збитків на суму 15 940 грн. Вказує, що відповідач у відповідності до положень ст. 1166 ЦК України має відшкодувати завдану шкоду. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 15 940 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 15 940 гривень.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами склалися правовідносини з приводу відшкодування шкоди внаслідок пошкодження майна, що належить позивачу, які регулюються ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України та ч.1,2 ст. 1166 ЦК України. Норми статті 1166 ЦК України передбачають презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як передбачено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи питання про стягнення відшкодування на користь позивача, судом взято до уваги пояснення позивача по справі, показання свідка, відповідно до яких достеменно встановлено вину відповідача у пошкодженні транспортного засобу. Будь-яких доказів, на підставі яких можуть бути спростовані вище встановлені факти, відповідачем до суду не надано. Судом при визначенні суми, яку належить стягнути в рахунок відшкодування завданої шкоди, враховується, що відповідно до рахунку на оплату №10000498 від 20.03.2019 року, акту виконаних робіт № №10000498 від 20.03.2019 року позивачем було витрачено 15 940 грн. на заміну пошкодженого скла в автомобілі. З урахуванням зазначеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15 940 грн. Виходячи з наведених обставин, які не були спростовані відповідачем належними і допустимими доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставини, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач ОСОБА_2 повинен був надати суду докази не тільки про те, скільки коштує заміна вітрового скла на його автомобілі, але й докази на підтвердження факту пошкодження цього скла. Надані до позовної заяви звернення до Національної поліції України, Президента України, Прем`єра-міністра України, а також відповіді Національної поліції України ніяким чином не підтверджують факт пошкодження вітрового скла на автомобілі позивача 07 березня 2019 року саме відповідачем, як і самого факту пошкодження. Твердження позивача про те, що при прибутті наряду поліції на місці було складено протокол пригоди не є доказом у справі, ніякого документу, на який посилається позивач, суду надано не було, також суд не звернув уваги та не дав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_3 , розцінивши їх як докази по справі, та взяв їх за основу при ухваленні рішення, судом як доказ у справі були прийняті показання свідка, які суперечать один одному.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача- адвокат Погорілий Д.В. вважає доводи апеляційної скарги надуманими, такими, що не відповідають дійсності, тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 07.03.2019 року було пошкоджено транспортний засіб, що належить ОСОБА_4 , автомобіль TOYOTA Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме, розбито лобове скло, з приводу чого позивач звертався до поліції (а.с. 13-19).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль TOYOTA Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 10).

В ході судового розгляду встановлено, що пошкодження лобового скла транспортного засобу сталося внаслідок розбиття його ОСОБА_1 .

Витрати позивача на заміну лобового скла в автомобілі TOYOTA Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 склали 15 940 грн., що підтверджується рахунком на оплату №10000498 від 20.03.2019 року, актом виконаних робіт № №10000498 від 20.03.2019 року (а.с. 11-12).

Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 суду показав, що працює в ТОВ «НВЦ Спецтехномаш» начальником цеху, знає позивача як директора «Фірма Сіат ЛТД», відповідача як колишнього працівника ТОВ «НВЦ Спецтехномаш». 07.03.2019 року ОСОБА_3 , приїхавши в першій половині дня на місце роботи за адресою: вул. Бойка, 9, м. Кременчук, бачив, як ОСОБА_3 знаходився біля автомобіля позивача TOYOTA Land Cruiser Prado, в руках тримав пакет. Через декілька хвилин свідок побачив як відповідач щось кинув у лобове скло автомобіля, було чути, як тріскається скло. Він покликав охорону, ОСОБА_3 пішов у невідомому напрямку. Свідок підтвердив, що саме внаслідок дій відповідача сталося розбиття скла в автомобілі ОСОБА_2 , позивач в наступному здійснив заміну лобового скла.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, спричиненої відповідачем в результаті неправомірних дій щодо пошкодження майна, а саме розбиття лобового скла автомобіля, що належить позивачу, у розмірі 15 940,00 грн.

У мотивувальній частині позову позивач вказав, що «07.03.2019 р. об 10-00 год. біля будинку за №9 по вул. Бойка в м. Кременчуці ОСОБА_5 вчинив неправомірні дії відносно його майна, а саме розбив лобове скло автомобіля TOYOTA Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом кидання скляної пляшки в автомобіль. Позивач зателефонував на номер 102, повідомив про обставини справи та на місце події викликав наряд поліції. По прибутті наряду поліції на місці було складено протокол пригоди, в якому позивач пояснив, хто вчинив неправомірні дії, так як особа, яка їх вчинила була йому відома, це був ОСОБА_1 , також ним було повідомлено про свідків, які безпосередньо бачили обставини події, так як були поруч. До того ж він особисто написав заяву про скоєне правопорушення до Кременчуцького відділу ГУ Національної поліції у Полтавській області, яка була зареєстрована за №ЖЄЩ №5800 від 07.03.2019 р.»

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1,2,4,5,8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем в якості доказу не був поданий до позову матеріал перевірки Кременчуцького відділу ГУ Національної поліції у Полтавській області, на який позивач посилається у позові. Також позивачем не подавалося клопотання про його витребування у разі неможливості самостійно подати цей доказ, як це передбачено вище вказаними нормами ЦПК України.

Як вбачається зі змісту ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.06.2020 р., за позовом ОСОБА_2 було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 25.06.2020 р., клопотання ОСОБА_2 про виклик свідка ОСОБА_3 було задоволено (а.с. 31). Інших клопотань, зокрема про витребування матеріалу перевірки Кременчуцького відділу ГУ Національної поліції у Полтавській області, позивачем не заявлялося.

З мотивувальної частини судового рішення вбачається, що відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав усні пояснення, вказавши, що працював в ТОВ «НВЦ Спецтехномаш», яке орендувало приміщення у ТОВ «Фірма Сіат ЛТД», директором якого є ОСОБА_2 , потім він звільнився. 07.03.2019 року відповідач не перебував на території підприємства, так як цілий день святкував своє день народження на природі з дівчиною, причетність до розбиття лобового скла автомобіля, яке належить позивачу, заперечив.

Вбаачється, що ухвалюючи рішення у справі про задоволення позову, в його основу суд поклав лише показання свідка ОСОБА_3 .

Аналізуючи показання вказаного свідка, а саме в частині, що «07.03.2019 року ОСОБА_3 , приїхавши в першій половині дня на місце роботи за адресою: вул. Бойка, 9, м. Кременчук, бачив, як ОСОБА_3 знаходився біля автомобіля позивача TOYOTA Land Cruiser Prado, в руках тримав пакет. Через декілька хвилин свідок побачив як відповідач щось кинув у лобове скло автомобіля, було чути, як тріскається скло. Він покликав охорону, ОСОБА_3 пішов у невідомому напрямку», то з цих показань є не зрозумілим хто саме перебував біля автомобіля, що саме кинув відповідач в автомобіль (у позові позивач вказав скляну пляшку), хто саме пішов у невідомому напрямку.

Якщо має місце описка суду у зазначених показаннях свідка (щодо прізвищ осіб), то вона судом не виправлена. Вказані показання є нелогічними, містять протиріччя та не можуть бути визнані судом як належним та допустимим доказом у справі.

Вбачається, що судове рішення не містить посилання на інші докази у справі, крім показань свідка ОСОБА_3 .

Згідно п. 1,2 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Таким чином, при ухваленні судового рішення, суд першої інстанції не встановив чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, а саме чи дійсно існує матеріал перевірки Кременчуцького відділу ГУ Національної поліції у Полтавській області, в ході якої повинні були відбиратися пояснення заявника ОСОБА_2 з приводу розбиття лобового скла на його автомобілі, чи відбиралися пояснення свідків, які за словами заявника, перебували на місці події та спричинення шкоди, чи була встановлена поліцією особа ОСОБА_1 , на якого вказав заявник, як на особу, що розбила скло, чи був опитаний ОСОБА_1 шляхом відібрання від нього пояснень з цього приводу, чи складався поліцією протокол огляду місця пригоди, на який посилається позивач у позові, чи дійсно на місці пригоди малися рештки скла, а саме розбитої пляшки, як стверджує позивач у позові, що саме шляхом кидання пляшки було розбито скло автомобіля.

У суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 пояснив, що органами поліції він не викликався з приводу розбиття скла на автомобілі позивача та не давав поліції пояснення.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 шляхом кидання скляної пляшки у лобове скло автомобіля, що належить позивачу, розбив його та спричинив матеріальну шкоду.

Надані позивачем до відзиву на апеляційну скаргу три фото автомобіля з пошкодженим лобовим склом не є належними та допустимими доказами по справі, оскільки вони не були подані суду першої інстанції, а ті обставини, які позивач вказує як поважні у зв`язку з неподанням цих фото, не є такими, на цих фото відсутній номерний знак автомобіля, що позбавляє можливості ідентифікувати автомобіль та прийти до висновку, що це саме автомобіль позивача, наявність пошкодження лобового скла автомобіля не доводить, що скло пошкоджено саме відповідачем 07.03.2019 року скляною пляшкою.

У суді апеляційної інстанції за клопотанням представника позивача оголошувалася перерва для надання матеріалу перевірки, проведеної Кременчуцьким відділом ГУ Національної поліції у Полтавській області, проте, матеріал перевірки не був наданий суду. У суді апеляційної інстанції представник позивача просив допитати свідка ОСОБА_6 , однак, у задоволенні цього клопотання було відмовлено, оскільки цього свідка позивач не зазначав у позові, не просив допитати у суді першої інстанції, по справі відсутні відомості про те, що цей свідок безпосередньо був присутній на місці пригоди, якщо дійсно мала місце.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що при ухваленні судового рішення у справі суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 264 ЦПК України, рішення суду грунтується на припущеннях, позивачем не надано доказів відносно того, що дійсно мала місце подія щодо спричинення йому шкоди у вигляді розбиття лобового скла його автомобіля шляхом кидання скляної пляшки у скло, що дії вчинив саме відповідач, що лобове скло автомобіля розбилося саме від удару об нього скляною пляшкою, отже, має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову у позові, оскільки позов є недоведений і задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

По справі вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 1 261,20 грн. судового збору при подачі апеляційної скарги (а.с. 49,57), ця сума підлягає стягненню з позивача користь відповідача.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.1-3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п. 2, 376 ч.1 п. 1-3, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25 червня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 261,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов