Справа № 202/339/17
Провадження № 2/202/1411/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

25 травня 2020 року суддя Індустріального районного суду м Дніпропетровська Слюсар Л.П. ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про визнання права власності на майно та скасування арешту, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про визнання права власності на майно та скасування арешту. В обґрунтування позову вказала, що 28 червня 2014 року вона придбала автомобіль Merсеdes-Benz ML 350, 2010 року випуску.01 липня 2014 року вказаний автомобіль зареєстрований за нею Центром ДАІ 1203, після чого вона отримала новий номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

В подальшому їй стало відомо, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 травня 2015 року в справі № 757/15689/15-к накладено заборону на користування та розпорядження вказаним автомобілем. Арешт був накладений в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007246 від 20 грудня 2014 року, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 190 КК України, за заявою ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що на час придбання нею вказаного транспортного засобу, останній не перебував під арештами чи заборонами, в розшуку не знаходився та інших обмежень щодо укладення договору купівлі-продажу не існувало, позивач просила визнати за нею право власності на автомобіль Merсеdes-Benz ML 350, 2010 року випуску, номер кузову НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 та скасувати арешт на вказаний автомобіль накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 травня 2015 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2017 року визначено головуючого суддю Бєсєда Г.В.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2017 року позовна заява була повернена позивачу у зв`язку з непідсудністю справи.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2017 року ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2017 року скасована. Справу направлено для вирішення питання по суті.

Зазначено, що постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви для звернення до належного суду, суд першої інстанції зазначив, що жоден з відповідачів не зареєстрований на території Індустріального району м. Дніпра, а тому справа не підсудна цьому суду.

Однак у своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що рухоме майно, відносно якого порушено спір, а саме автомобіль марки Mersedes-Benz модель ML350 2010 року випуску № кузова НОМЕР_4 НОМЕР_5 д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в Індустріальному районі м. Дніпро.

Проте, судом першої інстанції не перевірено вказані обставини, позовна заява не залишена без руху для надання позивачем необхідних доказів, з наданням часу для усунення недоліків, тобто не виконано вимоги ст.ст.121, 122 ЦПК.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважала, що оскільки однією із заявлених вимог є звільнення майна з-під арешту, тому підсудність даного позову визначається за правилами встановленими ст.114 ЦПК України і позов, за наявності відповідних доказів місця реєстрації або місця знаходження автомобіля, має розглядатися саме за цим місцем.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2017 року визначено головуючого суддю Слюсар Л.П.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2017 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі.

Ухвалою колегії суддів судової палати по цивільним справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2017 року скасована. Справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Зазначено, що предметом спору є автомобіль марки Mersedes-Bens ML350, 2010 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , на який накладений арешт державним виконавцем в порядку виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 травня 2015 року. Проте в матеріалах справи відсутні належні докази щодо місцезнаходження майна, щодо якого ставиться питання зняття арешту та доказів належності цього майна.

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2017 року позовна заява була залишена без руху та було надано термін для усунення недоліків, оскільки позивачем не надано доказів щодо місцезнаходження майна, щодо якого ставиться питання про зняття арешту. Для усунення недоліків було встановлено строк до 15 грудня 2017 року включно.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року позовна заява визнана неподаною та повернена позивачу.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року Ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року про повернення позову залишена без змін.

Постановою Верховного суду від 29 квітня 2020 року Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року та Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року скасовано, справу направлено для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Зазначено, що на час постановлення судом першої інстанції 21 грудня 2017 року оскаржуваної ухвали про повернення позову набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» заяви і скарги, подані до набрання чинності цим Законом, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цим Законом.

Вказано, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суду першої інстанції необхідно врахувати висновок про застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №461/1054/17-ц (провадження №14-464цс18) щодо юрисдикції справ про скасування арешту на майно, накладеного за правилами кримінального судочинства.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 травня 2015 року в справі № 757/15689/15-к накладено заборону на користування та розпорядження спірним автомобілем. Арешт був накладений в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007246 від 20 грудня 2014 року, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 190 КК України, за заявою ОСОБА_2 .

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 174 КПК України 2012 року (у чинній редакції) підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Скасування арешту, який був накладений за правилами кримінального судочинства, підлягає розгляду у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом.

Висновок про застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №461/1054/17-ц (провадження №14-464цс18) щодо юрисдикції справ про скасування арешту на майно, накладеного за правилами кримінального судочинства.

Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла при розгляді справ № 335/12096/15-ц (постанова від 15 травня 2018 року), № 569/4374/16-ц (постанова від 23 травня 2018 року) та № 296/8586/16-ц (постанова від 7 листопада 2018 року).

Отже, арешт на майно, накладений за правилами кримінального судочинства підлягає скасуванню за правилами того ж виду судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, суддя доходить висновку про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про визнання права власності на майно та скасування арешту, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, ст.ст. 19,186, 258-261, 353 ЦПК Украъни, п.11 Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у цивільній справі за її позовною заявою до ОСОБА_2 , Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про визнання права власності на майно та скасування арешту.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі у 15-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Строк подання апеляційної скарги на ухвалу суду продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19).

Суддя Л.П. Слюсар