КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 375/1698/19 Головуючий у І-й інстанції - Литвин О.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/7671/2020 Доповідач Заришняк Г.М
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Зайцева Всеволода Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоПросто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоПросто», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання угоди,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ТОВ «АвтоПросто» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 06 грудня 2011 р. між Товариством та відповідачем ОСОБА_1 була укладена угода № 380983 та підписані додатки №1 та №2, які є невід`ємними частинами вказаної угоди, предметом якої є надання учаснику послуги по придбанню автомобіля через систему придбання у групах «АвтоТак».

10 лютого 2015 р. між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до якого поручителі зобов`язалися відповідати перед Товариством у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за укладеною ним угодою.

Згідно з п.7.1 ст.7 Додатку №2 учасник, якому вже надано право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати йому іншу модель, яка відрізняється від зазначеної в додатку №1 із модельного ряду, запропонованого позивачем, що і було використано відповідачем ОСОБА_1 , який 17.02.15 р. реалізував своє право на вибір іншого автомобіля шляхом підписання акту вибору автомобіля, а саме: просив надати замість автомобіля «ЗАЗ Ланос» автомобіль марки «ЗАЗ Sens». Оскільки отриманий ОСОБА_1 автомобіль коштував дешевше на суму 21090.00 грн., вказана сума була зарахована на графік внесків для пропорційного зменшення розміру повних внесків. 13.02.2015 р. ОСОБА_1 отримав автомобіль «ЗАЗ Sens» і відповідно до зобов`язання сплачував щомісячні внески.

За умовами договору ОСОБА_1 зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків, але з січня 2018р. припинив сплату внесків, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 99507,03 грн.. Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідачів зазначену суму, а також понесені у справі судові витрати по оплаті судового збору.

Не погоджуючись з первісним позовом, ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до ТОВ «АвтоПросто», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсною та розірвання угоди. При цьому вказував, що оспорювана угода не містить ряду істотних умов, передбачених п. 15 розділу ІІІ Положення № 3384, а тому є такою, що протирічить вимогам цивільного законодавства України, законодавства про захист прав споживачів. Окрім того, вона укладена від імені адміністратора не уповноваженою та неналежною особою, грубо порушує права і законні інтереси ОСОБА_1 , є незбалансованою, дискримінаційною та упередженою щодо нього.

Зважаючи на обставини неодноразового свавільного порушення ТОВ «Автопросто» умов та цілих розділів Угоди в частині укладення Угоди неналежною стороною без наявності жодних правових підстав, укладення угоди шляхом введення ОСОБА_1 в оману щодо істотних її умов, застосування «пірамідальної схеми» при фінансуванні придбання автомобілів учасниками групи, однобічного трактування ТОВ «Авто просто» окремих положень та пунктів Угоди ( ст. 7.9 додатку № 2 до Угоди) вважав доведеним факт істотного порушення Угоди другою стороною.

Вважає, що первісний позивач займається нечесною підприємницькою практикою і такі його дії є забороненими та підпадають під дію статті 19 Закону України "Про захист прав споживача".

При цьому вказував, що позивач не мав державної ліцензії на здійснення господарської діяльності по наданню фінансових послуг та не мав права укладати спірну угоду, а відтак угода є фіктивною і у ОСОБА_1 не виникло будь-яких зобовязань перед ТОВ "Авто Просто". Посилаючись на викладене, просив задовольнити зустрічний позов.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року первісний позов ТОВ «АвтоПросто» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ "АвтоПросто" 99507 грн. 03 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Зайцев В.С., діючий в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову та про відмову у задоволенні первісного позову.

В поданому відзиві представник ТОВ «АвтоПросто» подану апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , його представник та ОСОБА_3 підтримали подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник ТОВ «АвтоПросто» проти апеляційної скарги заперечив, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Інші учасники до суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 06 грудня 2011 р. між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладено Угоду № 380983 та підписано Додатки № 1 та 2 до неї, які є невід`ємними частинами Угоди, предметом якої є надання учаснику послуги з придбання автомобіля марки «ЗАЗ Ланос» базової комплектації за ціною 78 560.00 грн. через систему придбання у групах «АвтоТак».

Статтею 3 Угоди передбачено зобов`язання ТОВ «Авто Просто» щодо організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками програми «АвтоТак», здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику.

Так, статтею 5 угоди визначено, що учасник зобов`язується виконувати в порядку та в строки зобов`язання передбачені угодою, включаючи, але не обмежуючись: сплатити вступний внесок при укладанні угоди; сплатити плату за право на отримання автомобіля при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; сплачувати внески зі страхування автомобіля після отримання автомобіля; отримати автомобіль за умови виконання зобов`язань, встановлених угодою; підписати відповідний двосторонній акт, що свідчить про виконання зобов`язань за угодою; за вимогою ТОВ «Авто Просто» надавати копії квитанцій про оплату внесків за угодою.

Додатком № 1 до Угоди сторони погодили, що розмір вступного внеску становить 3 % + ПДВ - 2828.16 грн, щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333 %, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,5 % + ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065 %, плата за право на отримання автомобіля - 3 % + ПДВ.

Згідно з додатком № 2 до угоди № 380983, який є невід`ємною її частиною, поточна ціна автомобіля це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою.

Відповідно до пункту 2.1 додатку № 2 поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи та повідомляється ТОВ «Авто Просто» постачальником.

Згідно з пунктом 3.2 додатку № 2 розмір авансових внесків розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати.

ОСОБА_1 зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків.

Судом встановлено, що 29.01.2015 року між ТОВ "Авто Просто" та ОСОБА_1 було підписано додаток № 3 до угоди № 380983 від 06.12.2011 року (а.с. 7 т. 2), відповідно до якого загальна сума грошових зобов`язань учасника станом на день підписання цього додатка становить 220 132,38 грн., на день підписання цього додатку учасник сплатив 73 524.89 грн., сума заборгованості складає 146607,49 грн.

Згідно до п.7.1 ст.7 Додатку №2 учасник, якому вже надано право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати йому іншу модель, яка відрізняється від зазначеної в додатку №1 із модельного ряду, запропонованого постачальником для системи Авто.

За умовами пункту 7.3 Додатку №2 до угоди, якщо обрана учасником марка та/або модель коштує дешевше, ніж модель автомобіля, зазначена в додатку №1 до угоди, учасник може зробити вибір із наступного: 1) зарахувати різницю між цінами автомобілів для послідовного скасування несплачених повних внесків, які передбачені графіком внесків цього учасника, у зворотному порядку, починаючи з останнього повного внеску. В подальшому такий учасник повинен сплачувати майбутні повні внески відповідно до поточної ціни автомобіля, вказаного в додатку №1 до угоди. Якщо зарахування різниці скасує сплату всіх повних внесків учасника, і залишиться грошове сальдо на користь учасника, ТОВ «Авто Просто» зобов`язується повернути учаснику таке сальдо протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дати надання ним банківських реквізитів для перерахування відповідної суми; 2) зарахувати різницю між цінами автомобілів, розподіливши її на всі наступні несплачені повні внески з метою пропорційного зменшення розміру повних внесків, які залишаються до завершення графіку внесків.

Так, ОСОБА_1 , перебуваючи у групі «АвтоТак», скористався правом, передбаченим статтею 7 Додатку №2 до Угоди, звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою про надання йому іншої марки автомобіля ніж та, що вказана в додатку № 1 до Угоди, а саме замість автомобіля марки "ЗАЗ Lanos" просив надати автомобіль марки «ЗАЗ Sens» (а.с. 14, 227 т.1). Інших змін до угоди, зокрема і щодо зміни вартості внесків у зв`язку із зміною автомобіля не відбувалося.

Відповідно до реєстру роздрібних цін № 2/2-АЦС від 01.02.2015 на автомобілі марки "ЗАЗ", наданого ПАТ "Українська автомобільна корпорація", вартість автомобіля марки "ЗАЗ Lanos" базової комплектності становила 154 090 грн., а вартість автомобіля марки "ЗАЗ Sens" базової комплектності становила 133000.00 грн. (а.с.30 т. 2). Таким чином отриманий ОСОБА_1 автомобіль коштував дешевше ніж автомобіль марки ЗАЗ Lanos" на 21090.00 грн. Вказана сума була зарахована у графік внесків для пропорційного зменшення розміру повних внесків, які залишаються до завершення графіку внесків на підставі заяви ОСОБА_1 від 10.02.2019 р. (а.с.8 т. 2).

Встановлено, що 10.02.2015 р. між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договори поруки, відповідно до яких за яким останні зобов`язалися відповідати як боржники перед кредитором у разі невиконання зобов`язань ОСОБА_1 . На момент підписання договору поруки розмір забезпечених порукою вимог складає 146607.49 грн.

11.02.2015 р. між АТ "Українська автомобільна корпорація" (продавець), ТОВ "Авто Просто" (платник) та ОСОБА_1 (отримувач) було укладено тристоронній договір № 218188-Y10820 за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність отримувача автомобіль марки "ЗАЗ Sens" вартістю 133 000.00 грн., а платник оплатити вартість автомобіля.

Відповідно до акту передачі - приймання автомобіля № zk25206912 від 17.02.2015 р. ОСОБА_1 отримав автомобіль марки "ЗАЗ Sens", 2014 року випуску та цього ж дня зареєстрував його на своє імя (а.с. 70-74).

Судом також було встановлено, що для забезпечення виконання передбачених Угодою № 380983 від 06.12.2011 р. та Додатками № 1, № 2, № 3 зобов`язань між ТОВ "Авто Просто" та ОСОБА_1 17.02.2015 було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу , зареєстрований в реєстрі за № 1155, за умовами якого ОСОБА_1 передав у заставу автомобіль марки "ЗАЗ Sens" 2014 року випуску, вартістю 133000.00 грн. (а.с. 75).

ОСОБА_1 зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків (Додаток №1 до Угоди).

Звертаючись до суду з первісним позовом, Товариство вказувало, що у січні 2018 р. ОСОБА_1 припинив сплачувати щомісячні внески, станом на серпень 2019 р.має 48 несплачених внесків, що становить 26,0718% вартості автомобіля в сумі 99507,03 грн, з яких 57603.51 грн. чисті внески та 41903.52 грн. внески на оплату послуг. При цьому вказувало, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неналежним чином виконують умови укладеної угоди, в результаті чого утворилася вказана заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Отже, предметом спору в даній справі є солідарна відповідальність боржника та поручителів за неналежне виконання умов договору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості таких позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК Українидоговори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Умовами укладеної між сторонами угоди передбачений обов`язок позивача про повну сплату ціни автомобіля та послуг відповідача шляхом оплати 120 внесків в порядку та розмірі, передбаченому умовами угоди та додатків до неї.

Судом встановлено, що з січня 2019 р. ОСОБА_1 припинив сплачувати внески, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 99507.03 грн. Розрахунок суми заборгованості відповідачами по первісному позову не спростований, належного контр розрахунку заборгованості надано не було, не суперечить зібраним по справі доказам й сумнівів у колегії суддів не викликає.

У відповідності до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідачі погодилися з умовами угоди та договору поруки, підписавши їх, в зв`язку з чим вимога ТОВ «АвтоПросто» про відшкодування заборгованості в солідарному порядку солідарно відповідачами відповідає вимогам закону та ґрунтується на отриманих у справі доказах.

Звертаючись з зустрічним позовом, ОСОБА_1 вказував, що Товариством істотно порушуються умови Угоди другою стороною, первісний позивач займається нечесною підприємницькою практикою і такі його дії є забороненими та підпадають під дію статті 19 Закону України "Про захист прав споживача". Також вказував, що позивач не мав державної ліцензії на здійснення господарської діяльності по наданню фінансових послуг та не мав права укладати спірну угоду, а відтак угода є фіктивною, і у ОСОБА_1 не виникло будь-яких зобовязань перед ТОВ "Авто Просто".

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що такий позов є недоведеним.

Колегія суддів також погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Як вже було встановлено судом, що виконуючи умови договору, ОСОБА_1 сплачував суму коштів.

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Позивачем за зустрічним позовом не доведено суду істотного порушення договору ТОВ «АвтоПросто» .

Відповідно до статті 19 Договору підписання останнього та додатків до нього є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто просто», уважно прочитав та зрозумів угоду та додатки до неї, що засвідчив своїм підписом.

ОСОБА_1 погодився з умовами угоди, підписавши її та вчиняючи дії на її виконання.

Відповідно до положень, зазначених у частині першій, пункту 7 частини третьої, частини шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

ТОВ «Авто Просто» відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 19 січня 2012 року № 40 було зареєстровано у державному реєстрі фінансових установ згідно з вимогами закону та отримало ліцензію на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг (а.с. 53).

Спірний договір було укладено 06 грудня 2011 року, а з 15 вересня 2015 року відповідач здійснює свою діяльність на підставі ліцензії.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-IV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 111 , відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі - Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.

Аналіз Ліцензійних умов свідчить, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об`єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що умови оспорюваного договору є несправедливими по відношенню до ОСОБА_1 , оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача, колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Поняття «несправедливі умови договору» закріплене в частині другій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму статті 18 цього Закону, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 8 червня 2016 року у справі № 6-330цс16 та узгоджується з висновком, що викладено у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-2766цс15.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , після ознайомлення з умовами договору, протягом 14 днів з дня його підписання не звернувся до ТОВ «Авто Просто» з вимогою про його розірвання та погодився із запропонованими умовами. Більш того, на виконання умов зазначеного договору він сплачував кошти, що передбачено умовами договору, таким чином визнав умови договору.

З огляду на це, не вбачається наявність істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін договору №731491 від 16 лютого 2018 року, оскільки умови договору визначені з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позивач мав можливість на власний розсуд приймати чи не приймати ці умови, виходячи із принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним по справі доказам надав належну правову оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Доводи позивача щодо порушення положень ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, так як ОСОБА_1 підтвердив, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто Просто», уважно прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього, що підтверджується його підписом в оспорюваному договорі.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду й посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 станом на 29 січня 2015 року (дата асигнаційного акту, на якому ОСОБА_1 набув право на одержання автомобіля) здійснив 66 внесків на загальну суму 53 781 грн. 27 коп., яка становить виключно вартість автомобіля, а не оплати послуг адміністратора та страхових внесків) із 120 внесків на суму 78 560 грн.,оскільки предметом договору, укладеного між сторонами є не купівля-продаж автомобіля, а надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «Авто так».

Також не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що на момент підписання оспорюваного договору, в порушення вимог п.7.1 додатку №2 до Угоди первісний позивач не надав ОСОБА_1 права вибору автомобіля та не склав з ним відповідний акт вибору автомобіля Товариством, в зв`язку з чим було свідомо та умисно порушено право апелянта на отримання бажаної моделі автомобіля, не ЗАЗ Ланос, а ЗАЗ Сенс.

Пунктом 9.1 оспорюваного договору визначено, що якщо протятогом строку дії угоди, постачальник здійснить заміну або припинить імпортувати , виробляти або продавати марку та /або модель автомобіля, зазначених в додатку №1 до угоди, АвтоПросто зобов`язується здійснити заміну шляхом застосування поточної ціни нової марки та/або моделі для розрахунку складових повного внеску для всіх учасників групи і така нова марка та/або модель буде передаватись учасникам , які не отримали попередню модель модель/марку. Якщо поточна ціна нової марки та/або моделі автомобіля є щонайбільше на 10% вищою за останню відому поточну ціну автомобіля, нова поточна ціна буде дійсною для розрахунку повного внеску, який мають сплачувати всі учасники.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 просив йому надати автомобіль ЗАЗ Сенс (а.с.14 т.1).

Листом №377 від 16.12.2016 р. за підписом генерального директора «Сі Ей Автомотів» Погорілого О.В. було повідомлено про припинення виробництва автомобіля марки ЗАЗ Ланос (а. с.15 т.1).

ОСОБА_1 , перебуваючи у групі «АвтоТак», скористався правом, передбаченим статтею 7 Додатку №2 до Угоди, звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою про надання йому іншої марки автомобіля ніж та, що вказана в додатку № 1 до Угоди, а саме замість автомобіля марки "ЗАЗ Lanos" просив надати автомобіль марки «ЗАЗ Sens» (а.с. 14, 227 т.1).

При цьому, як вже зазначалось, що ОСОБА_1 зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків.

Підписавши угоду та додатки до неї ОСОБА_1 погодився щомісячно сплачувати повні внески, складові яких розраховуються із поточної ціни автомобіля, яка визначається на останній робочий день кожного місяця і може бути змінена, зокрема, у разі припинення продажу відповідної моделі і прийняття за основу розрахунку іншої моделі. Угодою не передбачено право позивача за зустрічним позовом сплачувати, а обовязок відповідача в подальшому розраховувати внески за угодою після отримання автомобіля, виходячи з ціни, що діяла на день придбання такого автомобіля або від ціни зазначеної в Додатку № 1 до угоди.

Така система оплати повністю узгоджується із правовою природою угоди про надання послуг з придбання товарів у групах, якою передбачається для учасника можливість отримати у власність обраний ним автомобіль до виплати його повної вартості за рахунок коштів, сплачених іншими учасниками групи, які не отримали автомобілі, проте мають потепнійне право на це придбання автомобіля за такою угодою відбувається за його дійсною вартістю на момент купівлі, яка в силу ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого іншим учасникам раніше. За таких обставин сторонами не визначається остаточний обсяг грошового зобов`язання , так як сума щомісячних внесків та інших платежів залежить від ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця. (Постанова Верховного суду від 30.05.2018 провадження № 61-3569св18).

Доводи апеляційної скарги про те, що в діях ТОВ «Авто Просто» вбачається нечесна підприємницька діяльність з ознаками пірамідальної схеми, безпідставні з огляду на таке.

Аналіз пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» в розумінні цієї норми має такі обов`язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Відсутність хоча б однієї із вказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Зазначений правовий висновок щодо застосування статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» висловлений у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13 та від 25 червня 2014 року у справі № 6-74цс14 і підстав для відступлення від нього немає.

Укладений між сторонами договір у межах системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем в розумінні пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ТОВ «Авто Просто» надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі договору з учасниками групи є отримання автомобілів усіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається у процесі її виконання. Крім того, кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати.

Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 380/63/16-ц (провадження № 14-230цс18).

Доводи позивача про несправедливість умов договору у зв`язку з тим, що розмір кожного платежу визначається на час проведення оплати і залежить від поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати, є неспроможними, оскільки саме такі умови були погоджені сторонами при укладенні договору, і вони є зрозумілими. За змістом цих умов поточна ціна автомобіля - це ціна транспортного засобу, яка встановлена постачальником в останній робочий день кожного місяця, є змінною величиною, яка може змінюватися як у бік збільшення, так і у бік зменшення.

Визначення розміру щомісячних платежів у прив`язці до поточної ціни автомобіля, а не у прив`язці до інших чинників, наприклад зміни курсу валют, підвищення облікової ставник Національного банку України, рівня інфляції, які також можуть впливати на вартість товарів та послуг на ринку, не можна вважати несправедливими умовами договору.

За системою «Авто Так`транспортний засіб можна викупити лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка в залежності від ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого учаснику раніше. Визначення щомісячних внесків та інших платежів відповідно до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами в розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2019 року у справі № 357/13841/16-ц (провадження № 61-30638св18), від 22 травня 2019 року у справі № 285/1777/17 (провадження № 61-39721св18), та від 30 жовтня 2019 року у справі № 141/480/17 (провадження № 61-31528св18).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленого судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Зайцева Всеволода Сергійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів.

Повний текст постанови виготовлений 30 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді: