Справа № 214/5384/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 жовтня 2020 року Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховська І.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу № 214/5384/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, -

Установив:

Короткий зміст позовних вимог.

1.Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на її користь 188 920 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві.

Аргументи учасників справи.

2.В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 26 вересня 1996 року вона працювала бухгалтером ЦЕТЛ Криворізького державного металургійного комбінату «Криворіжсталь», в даний час ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

01 листопада 2001 року з нею на роботі стався нещасний випадок, про що 05.11.2001 року було складено Акт розслідування нещасного випадку та Акт № 51 від 5 листопада 2001 року про нещасний випадок на виробництві. Винними у нещасному випадку, що стався з нею, були визнані заступник начальника ЦВП ОСОБА_2 , начальник центральної електротехнічної лабораторії ОСОБА_3 та вона, оскільки порушила вимоги п. 2.6 Інструкції з охорони праці «Загальні вимоги безпеки для працівників комбінату «Криворіжсталь».

Внаслідок нещасного випадку вона отримала закритий перелом внутрішнього міщелка лівого плеча та крайовий перелом головки проминевої кістки без зміщення.

За висновком МСЕК від 12 лютого 2002 року їй вперше було встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 20% з 11 лютого 2002 року по 01 березня 2003 року. 25 лютого 2003 року їй повторно встановлено втрата професійної працездатності в розмірі 20% з 11 лютого 2003 року по 01 березня 2004 року. Після повторного переогляду, 16 березня 2004 року та 15 березня 2005 року їй повторно встановлено втрату працездатності в розмірі 20% безстроково.

Постановою Відділення виконавчої дирекції ФССНЗ в м. Кривому Розі від 21.08.2002 року їй було призначено щомісячні страхові виплати в зв`язку з нещасним випадком на виробництві та одноразова допомога. Відшкодування моральної шкоди їй не здійснювалось.

Нещасним випадком на виробництві їй була спричинена моральна шкода, оскільки змінився її образ і якість життя, що завдає їй моральних страждань. Одразу після нещасного випадку на виробництві вона тривалий час з 01 листопада 2001 року по 15 січня 2002 року перебувала на амбулаторному лікуванню у травматології 4-ої міської лікарні м. Кривого Рогу. Вона переживала сильний стрес від нещасного випадку, оскільки після травмування швидка медична допомога приїхала тільки через дві години після виклику і весь цей час вона знаходилася на своєму робочому місці та страждала від болю. Після травми вона довгий час не могла прийти до тями, рука, плече та голова сильно боліли і вона страждала від фізичного болю. По ночам вона не могла спати, оскільки їй нав`язливо згадувались обставини травмування, вона постійно відчувала невдоволення з боку свого керівництва через оформлення на виробництві факту нещасного випадку.

До 2005 року в неї була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 20% і вона проходила медичне свідоцтво кожного року, а з 2005 року, оскільки стан її здоров`я зовсім не покращився і функція руки не відновилася, їй було встановлено стійку втрату працездатності тобто вона вже ніколи не зможе повністю вилікуватись. Зараз вона не працює. Всі ці обставини викликають в неї як фізичний так і душевний біль.

3.Представник відповідача надав до суду заперечення з яких вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог за таких підстав.

Відповідно до ч, 27 ст.77 Розділу VI «Особливі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2006р.» (№3235-ІУЕ прийнятий Верховною Радою України 20.12.2005р. і який набрав чинності з 01.01.2006р.: - «З метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим Законом зупинити на 2006р. дію абз.4 ст.1, пп. "Е" п.1 ч.1 ст.21, ч. 3 ст.28 та ч. 3 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві... відповідності з Законом України «Про державний бюджет України на 2007р." п.22 ст.71 зупинено дію абз.4 ст.1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку), пп. "е" п.1 ч.І ст.21, ч.3 ст.28, абз.10 п.7 ч.7 ст.17, п.7 ч.1 ст.22, ч.3 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві...». Законом України №717-У від 23.02.2007р. внесено зміни до Закону України 2Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного, випадку на виробництві -..» - відповідно до яких всі норми даного закону якими передбачалося виплата моральної шкоди - виключено. згідно п.2 ч,44 Розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України " Закону України «Про Державний бюджет на 2008р.» - «У Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» : у пункті 3 розділу XI «Прикінцеві положення»: після абзацу третього доповнити новим абзацом такого змісту: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з і січня 2008 року». Конституційний Суд України не визнав ці норми такими, що суперечать Конституції України. Згідно п.3 ст.2 Цивільного Процесуального Кодексу України - «Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи». Позивачкою подано позов в 2020р. Виходячи з викладеного законодавством України припинено обов`язок Фонду відшкодовувати моральну шкоду потерпілим незалежно від дати настання страхового випадку.

Згідно ст.1167 ЦК України - моральна шкода відшкодовується винною особою. Актом Н-1 винним визнано підприємство. Тому, відділення Фонду є неналежним відповідачем по справі.

Право на відшкодування моральної шкоди згідно: ЗУ «Про загальнообов`язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання...» та Наказу МОЗ України №212 від 22.11.1995р. у потерпілого виникало з моменту визначення факту спричинення моральної шкоди та визначення судом розміру відшкодування моральної шкоди. Порядок установлення факту заподіяння моральної шкоди чинним законодавством передбачений в Постанові КМУ №83 від 22.02.1992 року . Встановлення розміру відшкодування моральної шкоди можливе лише після встановлення факту заподіяння моральної шкоди.

Відшкодування моральної шкоди потерпілій на виробництві незалежно від часу настання страхового випадку не є страховою виплатою, а тому відсутні підстави для покладення на Відділення обов`язку здійснювати таку виплату.

Відділення Фонду вважає недоречним можливі посилання на ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Також звертає увагу суду, що треба прийняти до уваги те, що позивач втратив працездатність у професії, яка призвела до професійного захворювання, але не втратив здатність вести звичний спосіб життя, що і підтверджується висновком ЛКК про наявність протипоказань, тобто які види робіт позивач не може виконувати. З огляду на викладене, наявність протипоказань у роботі ніяк не можуть позбавити позивача можливості реалізації своїх звичок та бажань.

Отже, з урахуванням положень п. 3 вказаної Постанови, позивач повинен надати суду докази про порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, дані про порушення спілкування з оточуючими, Дані про настання інших негативних наслідків морального характеру

Оскільки сума у відшкодування моральної шкоди визначається у судовому порядку і розмір суми залежить від наявності перевірених доказів по справі, то з огляду на це, треба врахувати ряд обставин, які мають значення для вирішення спору, а саме:

Документи, на які посилається позивач, як на підставу заподіяння моральної шкоди, тобто довідка МСЕК і акт розслідування професійного захворювання за формою Н-1 є документами, що підтверджують обставини виникнення професійного захворювання і встановлення у зв`язку з цим стійкої втрати професійної працездатності для відшкодування частини втраченого заробітку, і ніяким образом не можуть бути незаперечним доказом заподіяння моральної шкоди.

Посилання на ці документи, як на єдину підставу для відшкодування моральної шкоди вважає безпідставними.

З огляду на вищевикладене в сукупності вважає, що позивачкою не представлено доказів заподіяння їй моральної шкоди на вказану суму.

4.28 серпня 2020 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив з якої вбачається, що наслідки від травмування вона відчуває і по сьогоднішній день , оскільки через артроз лівого суглобу вона при зміні погоди відчуває сильний ниючий біль в плечі, який не дає їй спати по ночам. Вона змушена вживати знеболюючі ліки, щоб вагу мати біль та трошки поспати. Через порушення функцій захвату і тримання, згинання і розгинання лівої руки їй дуже важко виконувати деякі справи по господарству, фактично всі дії вона повинна виконувати із застосуванням правої руки, що ускладнює їй життя і змушує докладати додаткові зусилля для організації її побуту.

Після часткової втрати працездатності вона відчуває себе ущербною, оскільки не могла вести нормальний спосіб життя, постійно погано себе відчувала та потребувала підтримки сім`ї. В даний час, коли вона перебуває в людному місці, в транспорті або в магазині, на неї часто звертали уваги оточуючі, оскільки через травмування лівої руки я незграбно беру в руки товар, в неї часто випадає з рук гаманець та сумка. Це знижує її самоцінку як жінки.

Процесуальні дії у справі.

5. 31 липня 2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику ( повідомлення ) сторін.

Обставини справи, встановлені судом

6. З 26 вересня 1996 року ОСОБА_1 працювала бухгалтером ЦЕТЛ Криворізького державного металургійного комбінату «Криворіжсталь». 25.06.2003 року була звільнена з підприємства на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 8-9).

7. Відповідно до Акту № 51 форми Н-1 про нещасний випадок від 06 листопада 2001 року, 01 листопада 2001 року о 10 -00 годині стався нещасний випадок з ОСОБА_1 яка працювала на підприємстві Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь» на посаді бухгалтера 2-ї категорії. Нещасний випадок стався за таких обставин, проводячи інвентаризацію основних фондів згідно наказу № 751 від 17.09.2001 року бухгалтер ОСОБА_1 01.11.2001 року прямувала по затвердженій схемі пішохідного руху від будівлі адміністративно-побутового корпусу елекрокушового цеху в групу сталеплавної дільниці центральної електротехнічної лабораторії, кімната якої розташована в будівлі насосної станції № 7 цеху водопостачання. Не доходячи 10 метрів до перехідного містка наступила на камінь, який скотився на дорогу з насипаної кучі ґрунту, яка утворилась при проведенні земельних робіт цехом водопостачання, втратила рівновагу і упала, отримавши при цьому закритий перелом внутрішнього мищелка лівого плеча та крайовий перелом лучевої кістки.

8. Причиною нещасного випадку актом визнано незадовільний стан території ( своєчасно не придбана автодорога під час проведення поблизу дороги земельних робіт), незадовільне функціонування системи управління охорони праці в ЦЕТЛ, виражене у відсутності належного контролю за додержанням загальних вимог безпеки для працівників комбінату «Криворіжсталь», а також неуважність потерпілої під час пересування по території комбінату ( а.с. 10-11)

9. Згідно акту про розслідування нещасного випадку що стався 1 листопада 2001 року о 10-00 форми Н-5, комісія з розслідування нещадних випадків на підприємстві зробила висновок, що даний нещасний випадок вважається пов`язаним з виробництвом і підлягає обліку. ( а.с.13-14).

10. ОСОБА_1 при первинному огляді во МСЕК від 12.02.2002 року та в подальшому при повторному огляді встановлено 20% втрати працездатності безстроково ( а.с. 15-16).

11. Постановою ВВД ФССНВ м. Кривого Рогу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 21.09.2002 року № 81312 ОСОБА_1 призначено одноразову допомогу у зв`язку із встановленням стійкої втрати працездатності в сумі 6080,00 грн. та щомісячні виплати в відшкодування шкоди, завданої здоров`ю. ( а.с.17-18).

12. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного ) хворого 3-К-146 за період з 2001 року по 2002 року ОСОБА_1 зверталась до травматолога: 01.11.2001 року - Травмпункт 2 міська лікарня. Д-З: з/перелом внутрішнього мищелка лівого плеча і кр. перелом головки проминевої кістки без зміщення. Амбулаторне лікування у травматології 4 міської лікарні з 01.11.2001 року по 15.01.2002 року. Д-З: з/перелом внутрішнього мищелка лівого плеча і кр. перелом головки променевої кістки без зміщення.

Джерела права й акти їх застосування.

13.Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

14.Відповідно до ч. 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

15.Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості

16.Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

17.Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

18.Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

19.Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України).

20.Згідно статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

21.Відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 21 Закону № 1105-XIV у редакції, чинній до 20 березня 2007 року, у разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

22.Положеннями пункту 1, абзацу 3 пункту 5, пункту 9, абзацу 3 пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V, який набрав чинності 20 березня 2007 року, скасовано право застрахованих громадян, які є потерпілими на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV.

23.Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

24.Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

25.Згідно ст. 440 -1 ЦК Української РСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

26.Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата з 1 січня становить 4723 гривні. Таким чином, сума відшкодування моральної шкоди не може бути меншою ніж 23615 грн.

Оцінка аргументів учасників справи.

27.Заслуговують на увагу доводи позивача, що повне її одужання не можливе. В зв`язку з втратою працездатності вона позбавлена в повній мірі займатися домашньою роботою, доглядати за садом та квітами. Через порушення функцій лівої руки позивачеві дуже важко виконувати сільського господарську роботу тому вона постійно змушена звертатись за допомогою до інших осіб - родичів, друзів. Після часткової втрати працездатності вона почуває себе ущербною.

28.Факт настання нещасного випадку під час виконання нею трудових обов`язків підтверджується Актом розслідування нещасного випадку № 51 від 06 листопада 2001 року.

29.Доводи представника відповідача щодо відшкодування моральної шкоди потерпілій на виробництві незалежно від часу настання страхового випадку не є страховою виплатою, а тому відсутні підстави для покладанення на відділення ФССНВ обов`язку її виплати та станом на день звернення позивача з позовом до суду припинено обов`язок Фонду відшкодувати моральну шкоду потерпілим від дати настання страхового випадку, є безпідставними та спростовуються наступними висновками.

30.Положеннями пункту 1, абзацу 3 пункту 5, пункту 9, абзацу 3 пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V, який набрав чинності 20 березня 2007 року, скасовано право застрахованих громадян, які є потерпілими на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (частини 2 та 3 статті 5 ЦК України).

31.Страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є одним із видів загальнообов`язкового державного соціального страхування (стаття 4 Закону України від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), правове регулювання якого здійснювалося, зокрема, Законом № 1105-ХІV. Тобто спори щодо відшкодування моральної шкоди на підставі Закону № 1105-ХІV повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на її відшкодування. Право на відшкодування моральної шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Вищезазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верхового Суду від 20.11.2019 року у справі № 210/3177/17.

32.З матеріалів справи вбачається. що позивачу висновком МСЕК вперше було встановлено втрату працездатності в розмірі 20% з 11 лютого 2002 року.

33.Частинами 1, 3 статті 28 Закону № 1105-ХІV у редакції, чинній на час встановлення позивачу висновком МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. За наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду.

34.Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 Конституційний Суду України зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

35. Спростовуються також посилання представника відповідача про відсутність доказів заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

36.Суд частково погоджується з запереченням представника відповідача, що сума моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості, враховуючи що втрата професійної працездатності позивача визначена в розмірі 20 відсотків та без встановлення інвалідності.

Висновки суду за результатами розгляду справи

37.З виписки з акта огляду МСЕК від 12.02.2002 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги ОСОБА_1 встановлено 20% втрати працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом від 01 листопада 2001 року, акт № 51.

38.Причиною настання нещасного випадку на виробництві стали незадовільний стан території ( своєчасно не придбана автодорога під час проведення поблизу дороги земельних робіт) , незадовільне функціонування системи управління охорони праці в ЦЕТЛ, виражене у відсутності належного контролю за додержанням загальних вимог безпеки для працівників комбінату «Криворіжсталь», а також неуважність потерпілої під час пересування по території комбінату.

39.Внаслідок нещасного випадку позивач отримала закритий перелом внутрішнього мищелка лівого плеча та крайовий перелом лучевої кістки лівої руки.

40.Отже, сам факт втрати позивачем професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди.

41. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

42. Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

43.Тому, при вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 20% втрати професійної працездатності безстроково та звільнення з роботи позивача через виявлену невідповідність працівника займаній посаді за станом здоров`я.

44.Оцінюючи обставини травмування, яке сталось в тому числі й через неуважність позивача, характер травмування , а саме те, що травмована була ліва рука (відомостей про те, що позивач є лівшею не вказувалось), виходячи також із рівня життя та стану економіки в державі та керуючись власним переконанням з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 45 тисяч гривень .

Розподіл судових витрати.

45.Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

46.Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Вищезазначені твердження узгоджуються з висновок який міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року, справа № 761/11472/15-ц.

47.Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 153 КЗпП України, ст. ст. 16, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 23, 76, 141, 258, 259, 263 - 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 45 тисяч грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь держави 840 ( вісімсот сорок) грн. 80 коп. витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, , проспект Миру, буд.30а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Суддя І.Б. Малаховська