Справа № 700/1088/19
Провадження № 2/700/66/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/1088/19 провадження №2/700/66/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до виконавчого комітету Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бужанка Лисянського району Черкаської області померла їхня мачуха ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,02 га, розташована в адміністративних межах Бужанської сільської ради . На момент смерті вони постійно проживали без реєстрації разом із мачухою, вели спільне господарство, доглянули її до смерті. При видачі державного акта на право власності на земельну ділянку в ньому помилково було вказане дівоче прізвище мачухи « ОСОБА_4 », замість « ОСОБА_5 » відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу. Бажаючи оформити спадщину вони звернулися до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, однак постановою державного нотаріуса від 03.07.2019 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та не підтверджено ними факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем. За таких обставин вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивачі у підготовче судове засідання не з`явилися, просили про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2013 року.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 2,02 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адмінмежах Бужанської сільської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 041644 від 19.06.2003 року, виданого на ім`я ОСОБА_7 .

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 12.05.2006 року вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 02.11.1988 року в Бужанській сільській раді Лисянського району Черкаської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 12 та дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ».

Відповідно до довідки № 985 від 30.09.2019 року, виданої виконкомом Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 є однією і тією ж особою.

Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, передбачено суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що обставини, які викладені позивачами у позовній заяві знайшли своє підтвердження у наданих суду доказах, а тому суд вважає за можливе встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР № 041644, виданий на ім`я ОСОБА_7 належить ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю суд виходить з наступного.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області № 790 від 16.08.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживали без реєстрації з 2008 року по 2013 рік, по день смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і вели з нею спільне господарство в АДРЕСА_1 .

Із заяв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доглядали до смерті ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, судом необхідно враховувати правила частини 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак.

Вказаний в заяві факт заявнику необхідно встановити з метою належного оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 , так як іншим шляхом встановити його неможливо.

Окрім цього, встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст.2 ЦПК України.

У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами.

З огляду на викладене, оскільки позивач не може оформити право власності на вищевказане спадкове майно з причин відсутності документів, що підтверджували б родинні відносини та відсутності правовстановлюючих документів на спадщину, що стало підставою для відмови у вчинені нотаріальної дії, іншим шляхом, ніж через суд, вона не може захистити своє право на спадкове майно, а тому суд вважає за можливе встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_11 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Щодо визнання права власності на спадкове майно суд виходить з наступного.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 2,02 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адмінмежах Бужанської сільської ради, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 041644 від 19.06.2003 року.

Позивачі як спадкоємці за законом прийняли спадщину, фактично вступили в управління або володіння спадковим майном, так як проживали до моменту смерті разом зі спадкодавцем та вели спільне господарство.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Лисянської державної нотаріальної контори від 03.07.2019 року № 1161/02-31 позивачі звернулися до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та неподання позивачами відповідних документів, що підтверджували б факт проживання однією сім`єю з померлою.

Згідно з п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини

З огляду на те, що позивачі фактично прийняли спадщину, тому за ними необхідно визнати право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

На підставі викладеного та керуючись ст. 524-526,529, 534, 549 ЦК України 1963 року, ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263, 264, 265, 293, 294, 315- 319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до виконавчого комітету Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 041644, виданого на ім`я ОСОБА_7 - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживали однією сім`єю з ОСОБА_6 в період часу з 1988 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 на Ѕ частину земельної ділянки, площею 2,02 га, розташовану в адмінмежах Бужанської сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 041644, виданого на ім`я ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 на Ѕ частину земельної ділянки, площею 2,02 га, розташовану в адмінмежах Бужанської сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 041644, виданого на ім`я ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Бесараб