22-ц/804/1105/20
220/1776/18

Головуючий у І інстанції Фисун Л.С. Єдиний унікальний номер 220/1776/18
Номер провадження 22-ц/804/1105/20
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Мальцевої Є.Є.

секретар Галстян Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 січня 2020 року, постановлену у місті Велика Новосілка Донецької області, у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Южноє» про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Великоновосілківського районного суду Донецької області знаходиться справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Южноє» (далі ТОВ «Южноє») до ОСОБА_2 , фермерського господарства «Подсолнух» (далі ФГ «Подсолнух»), треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 М ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 В ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 І ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_1 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , про визнання додаткових угод до договорів оренди землі, договорів оренди землі недійсними, скасування їх державної реєстрації та застосування наслідків недійсності правочинів.

21 січня 2020 року від ТОВ «Южноє» надійшла заява про забезпечення позову. Заява мотивована тим, що земельні ділянки, які перебували у користуванні ТОВ «Южноє» на підставі договорів оренди землі, вибули з його користування без достатніх правових підстав та з порушенням його прав і охоронюваних законом інтересів. При виплаті в кінці 2018 року орендної плати третім особам по справі, стало відомо, що вони уклали додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок з ТОВ «Южноє» про їх розірвання за згодою сторін. З боку ТОВ «Южноє» додаткові угоди підписані колишнім генеральним директором ОСОБА_2 . На підставі цих правочинів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені реєстраційні записи про припинення права оренди спірних земельних ділянок товариством. В подальшому третіми особами по справі були укладені договори оренди з ФГ «Подсолнух», керівником якого є ОСОБА_2 . 22 січня 2020 року товариству стало відомо, що ФК «Подсолнух» розриває договори оренди, укладені з третіми особами, які в подальшому укладають нові договори оренди з ФГ «Подсолнух». Таким чином, ФГ «Подсолнух» і треті особи по справі своєю протиправною поведінкою здійснюють дії, що можуть утруднити виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову ТОВ «Южноє». Просили заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на виникнення, припинення, зміну речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо об`єктів нерухомого майна, а саме земельних ділянок, які належать третім особам по справі.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 січня 2020 року заяву ТОВ «Южноє» задоволено.

Заборонено суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, а саме земельних ділянок, які належать на праві власності третім особам.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду про забезпечення позову скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу судом першої інстанції порушено ряд норм матеріального та процесуального права, проігноровано вказівки, викладені у висновках Конституційного суду України та практику Європейського суду з прав людини, взято до уваги виключно інтереси позивача, які є необґрунтованими та фактично такими, які повністю порушують права третіх осіб.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу суду про забезпечення позову, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не здійснив оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та проси в розглянути справу за його відсутності та за відсутності його представника (том 6 а.с. 26-30).

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Южноє» також в судове засідання апеляційного суду не з`явився та просив відкласти розгляд справи в зв`язку із карантинними заходами внаслідок пандемії коронавірусу COVID-19.

Апеляційний суд, вивчивши письмові матеріали справи вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки розгляд справи із зазначених підстав вже неодноразово відкладався (09 та 30 квітня 2020 року), представником товариства надані суду письмові пояснення в яких викладені заперечення проти апеляційний скарг, обставини справи не потребують додаткових пояснень чи витребування додаткових матеріалів, клопотань про розгляд справи в режимі відеоконференції представником товариства не заявлялось, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без участі сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що в період 2015 - 2016 років між ТОВ «Южноє» та фізичними особами третіми особами по справі (Орендодавцями) були укладені договори оренди земельних ділянок. Від імені ТОВ «Южноє» зазначені договори та додатки, які є невід`ємними частинами договорів, були підписані генеральним директором ОСОБА_152 . ОСОБА_153 та зареєстровані реєстраційною службою Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області.

В період з березня по травень 2018 року генеральний директор ОСОБА_2 від імені ТОВ «Южноє» уклав з орендодавцями додаткові угоди до договорів оренди землі про розірвання останніх за згодою сторін, після чого орендодавці уклали договори оренди землі із ФГ «Подсолнух», керівником і засновником якого є також ОСОБА_2 .

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22 січня 2020 року номер інформаційної довідки 197146630 вбачається, що третіми особами по справі укладені договори оренди землі з ТОВ «ФГ «Подсолнух» (а.с. 15-52).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивач ТОВ «Южноє» посилався на те, що ФГ «Подсолнух» і треті особи по справі своєю протиправною поведінкою здійснюють дії, що можуть утруднити виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову ТОВ «Южноє».

Задовольняючи заяву ТОВ «Южноє» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що здійснення відповідачем та третіми особами дій спрямованих на передання земельних ділянок в оренду іншому підприємству після звернення ТОВ «Южноє» до суду із зазначеним позовом вказують на імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому, захід забезпечення позову у виді заборони вчиняти дії є спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, і є достатнім для запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, за заявою учасника справи суд має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Ст. 150 ЦПК України встановлює види забезпечення позову, і відповідно до п. 4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції вказаних норм закону не врахував, не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім того, враховуючи, що позивачем не оспорюється право власності третіх осіб на земельні ділянки, а предметом спору є виключно оскарження договорів оренди землі, тому наявність самого по собі позову про визнання недійсними договорів оренди землі в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони законним власникам розпоряджатись своєю власністю, які, крім іншого, не є стороною у справі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає доводи апеляційних скарг обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України з позивача ТОВ «Южноє» підлягають стягненню витрати по сплати судового збору за подання апеляційних скарг в розмірі по 420,40 грн. на користь відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_1 .

Заява представника ФГ «Подсолнух» Алексєєва С.О. щодо постановлення окремої ухвали задоволенню не підлягає, оскільки ухвала про відкриття провадження у справі не була предметом перегляду апеляційного суду, а питання щодо повноти сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову до суду першої інстанції апеляційний суд може вирішити лише за результатами перегляду рішення суду, яке у справі ще не ухвалювалося. Також є безпідставними посилання заявника на відсутність повноважень ОСОБА_154 на підписання заяви про забезпечення позову, оскільки за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань саме ця особа зазначена керівником ТОВ «Южноє».

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 січня 2020 року скасувати.

У задоволені заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Южноє» про забезпечення позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Южноє» на користь ОСОБА_1 витрати по сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Южноє» на користь ОСОБА_2 витрати по сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19 травня 2020 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

Є.Є. Мальцева