УХВАЛА

29 квітня 2020 рокум. Дніпросправа № 422/10203/12
4с/205/2/20

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.09.2019р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у якій, з урахуванням уточнених вимог, просить:

визнати дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо визначення розміру заборгованості за період з 01.10.2013р. по 31.08.2017р. із сплати аліментів боржником ОСОБА_1 , а також у відмові у видачі йому Довідки-розрахунку з урахуванням наданих ним платіжних документів у виконавчому провадженні № 36726068 за виконавчим листом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 2/205/270/13 виданим 30 січня 2013 року про сплату аліментів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття ОСОБА_3 , починаючи стягнення з 08.11.2012 року, - неправомірними;

зобов`язати державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої . служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській ласті, видати боржнику ОСОБА_1 , з урахуванням наданих ним платіжних документів - Довідку-розрахунок за період з 01.10.2013р. по 31.08.2017р. у виконавчому провадженні № 36726068, в якій зазначити про наявність переплати боржником ОСОБА_1 станом на 31 серпня 2017 року аліментів у виконавчому провадженні № 36726068 за виконавчим листом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 2/205/270/13, виданим 30 січня 2013 року про сплату аліментів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття ОСОБА_3 , починаючи стягнення з 08.11.2012 року.

Скарга мотивована тим, що державний виконавець всупереч вимогам законодавства у період з 01.10.2013р. по 31.08.2017р. не врахував, що в цей період скаржник був фізичною-особою підприємцем, тобто працевлаштованою особою, і на нього не розповсюджувались положення ч.2 ст.195 СК України щодо обчислення аліментів виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Окрім того, державним виконавцем не враховано всіх здійснених скаржником платежів в рахунок сплати аліментів.

Внаслідок вищевказаного у скаржника є переплата зі сплати аліментів у розмірі 18 911,29 грн., тоді як відповідно до розрахунку державного виконавця у скаржника обліковується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 38 863,70 грн.

Представником Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надано суду відзив на скаргу, в якому він посилаючись на безпідставність заявлених вимог, оскільки обов`язок повідомлення про зміну обставин в матеріальному стані покладено на боржника, та на те, що не з усіх платіжних доручень можливо встановити їх призначення, просить суд відмовити у задоволенні скарги.

Представником ОСОБА_1 надано суду відповідь на відзив, у якій він посилаючись на безпідставність викладених у відзиві обставин, просить суд заявлені вимоги задовольнити.

Представником ОСОБА_4 , - ОСОБА_5 надано суду відзив на скаргу, в якому посилаючись на вірність розрахунків державного виконавця, а також на те, що фактично між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник спір щодо розміру заборгованості, який повинен вирішуватись за правилами позовного провадження, просить суд відмовити у задоволенні скарги.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте його представником ОСОБА_7 надано суду заяву, в якій він заявлені вимоги підтримує та просить справу розглядати за його відсутності.

Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Враховуючи наявну в матеріалах справи заяву представника скаржника про розгляд справи за його відсутності, беручи до уваги те, що за змістом ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, а також скорочений строк розгляду скарги, передбачений ст.449 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представника державної виконавчої служби та стягувача.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши викладені у скарзі обставини, вивчивши матеріали виконавчого провадження № 36726068, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні вказаної скарги з огляду на наступне.

На виконанні Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень за № 36726068, з примусового виконання вимог виконавчого листа по справі № 2/205/270, виданого 30.01.2013р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно до повноліття дитини.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 7036 від 08.11.2019р. за ОСОБА_6 обліковується заборгованість зі сплати аліментів за вищевказаним виконавчим листом станом на 01.11.2019р. у розмірі 49 704,90 грн. (а.с.174-177).

З вказаного розрахунку вбачається, що починаючи з листопада 2012 року сума аліментів, яка підлягає сплаті розраховувалась із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно з ч.3 ст.195 СК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Звертаючись до суду з даною скаргою скаржник посилається на те, що державним виконавцем не вчинено всіх можливих заходів щодо отримання інформації про доходи боржника, оскільки у період з 01.10.2013р. по 31.08.2017р. ним не враховано, що в цей період скаржник був фізичною-особою підприємцем, тобто працевлаштованою особою, і на нього не розповсюджувались положення ч.2 ст.195 СК України щодо обчислення аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а відтак державним виконавцем у вищевказаний період помилково визначено розмір щомісячного платежу. Окрім того, державним виконавцем не враховано всіх здійснених скаржником платежів в рахунок сплати аліментів.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 , починаючи з 17.05.2001р. зареєстрований як фізична особа-підприємець (т.1, а.с.11).

Водночас, судом встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження № 36726068 містяться письмові пояснення ОСОБА_1 від 01.06.2013р., в яких ним особисто вказано, що він не працює (т.1 а.с.96).

Таким чином, суд не бере до уваги посилання ОСОБА_6 на те, що в період з листопада 2012 року по серпень 2017 року він був фізичною особою-підприємцем і на нього не розповсюджувались положення ч.2 ст.195 СК України, як на підставу для висновку про неправомірність дій державного виконавця, оскільки в розумінні ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника, у тому числі покладається обов`язок щодо повідомлення державного виконавця про зміну місця роботи, про зміну відомостей зазначених у декларації про майно та доходи, тоді як ОСОБА_6 особисто у вищевказаних поясненнях зазначено, що він не має місця роботи, у зв`язку з чим вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно розміру заборгованості, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Виходячи з наведених норм права суд доходить висновку, що вимоги ОСОБА_6 про визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів не можуть розглядатися в порядку оскарження дій державного виконавця, а мають вирішуватись у порядку позовного провадження, у зв`язку з чим вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.03.2020р. № 321/498/19 (провадження № 61-11647св19).

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні скарги у повному обсязі.

З огляду на викладене, а також керуючись ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.247, 449, 450-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. В разі, якщо ухвала була постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, то вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяН.В. Басова