ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 680/133/18
Провадження № 22-ц/4820/740/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 22 січня 2019 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст первісних позовних вимог

У лютому 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що 30 серпня 2011 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 25 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. ОСОБА_1 не виконав обов`язків за кредитним договором, а тому станом на 31 грудня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 117 000 грн, яка складається з 24 101 грн 83 коп. неповернутого кредиту та 92 898 грн 17 коп. процентів.

За таких обставин АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 117 000 грн заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 22 січня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 117 000 грн заборгованості за кредитним договором і 1 762 грн судового збору.

Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого виникла вказана заборгованість, а позовна давність за вимогами банку не сплила.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що банк не надав суду належного розрахунку заборгованості за кредитним договором та пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права. Суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин справи, не врахував норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та правові висновки Верховного Суду України, неправильно обчислив початок перебігу позовної давності, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ КБ «Приватбанк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, вказуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін, і неправильно витлумачив норми ст.ст. 261, 267 ЦК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру стягуваної заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції також повинен змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

30 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за змістом якої сторони визнали, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг.

АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 уклали договір шляхом приєднання останнього до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом правління АТ КБ «Приватбанк» від 6 березня 2010 року №СП-2010-256 (далі - Умови та правила).

На виконання цього договору АТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 25 000 грн під 2,5% на місяць (30% річних), які мали нараховуватися на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році.

Одночасно банк видав ОСОБА_1 платіжну картку «Універсальна GOLD» № НОМЕР_1 для обслуговування карткового рахунку. В подальшому ОСОБА_1 одержав нові платіжні картки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 (строк дії останньої до січня 2018 року).

Укладаючи кредитний договір, сторони визначили право АТ КБ «Приватбанк» змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунку.

З 1 квітня 2013 року банк зменшив процентну ставку за кредитом до 2,3% на місяць (27,6% річних).

ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, що слідує за звітним. Кредит мав бути повністю погашений відповідачем не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці, тобто до 31 січня 2018 року.

Всього ОСОБА_1 одержав у банку 24 101 грн 83 коп. кредитних коштів, останній платіж (1 200 грн) внесено ним 22 серпня 2014 року. З того часу відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором.

АТ КБ «Приватбанк» нарахувало ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором станом на 31 грудня 2017 року у розмірі 117 000 грн, із яких 24 101 грн 83 коп. неповернутий кредит і 92 898 грн 17 коп. проценти.

а) щодо правовідносин сторін і виконання зобов`язання за договором

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 приєднався до умов кредитування, які встановлені банком у стандартній формі - в Умовах та правилах (а.с. 14-37) і Тарифах (а.с. 149). Названі документи містять усі істотні умови кредитного договору, а ОСОБА_1 своїм підписом у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 30 серпня 2011 року (а.с. 12) і довідці про умови кредитування та використання кредитки «Універсальна GOLD Light» від 30 серпня 2011 року (а.с. 149) підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими умовами договору.

Порядок укладення кредитного договору та його умови визнаються ОСОБА_1 , який не висловив заперечень щодо підстав заявленого банком позову.

Виписка по рахунку (а.с. 64-81) вказує на те, що АТ КБ «Приватбанк» відкрило на ім`я ОСОБА_1 картковий рахунок, на який банком були перераховані кредитні кошти та через який сторонами здійснювалися фінансові операції. Згідно довідки (а.с. 82) банк видав ОСОБА_1 платіжну картку для проведення розрахунків і здійснив її перевипуск. Ці докази свідчать про виконання АТ КБ «Приватбанк» обов`язків за договором та одержання ОСОБА_1 кредитних коштів.

Із розрахунку заборгованості за договором (а.с. 8-10) слідує, що з 22 серпня 2014 року ОСОБА_1 не вносить платежі на повернення кредиту та сплату процентів, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 31 грудня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 117 000 грн, із яких 24 101 грн 83 коп. неповернутий кредит і 92 898 грн 17 коп. проценти.

ОСОБА_1 не спростував належними та допустимими доказами цю заборгованість, а його посилання на неправильність розрахунку є необґрунтованими.

б) щодо позовної давності

Застосовані норми права

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що позовна давність - це строк, протягом якого особа може захистити в суді своє суб`єктивне право в разі його порушення, невизнання або оспорення. Позовна давність застосовується лише при вирішенні сторонами спору в суді.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

У такому випадку позовна давність за вимогами позивача про стягнення коштів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення коштів у повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного виконання зобов`язання.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платіжні погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), від 17 вересня 2014 року (справа № 6-95цс14), від 19 листопада 2014 року (справа № 6-160цс14), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Згідно довідки про умови кредитування та використання кредитки «Універсальна GOLD Light» від 30 серпня 2011 року (а.с. 149) порядок погашення заборгованості встановлено щомісячними платежами в розмірі 7% від залишку заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості. Ці платежі ОСОБА_1 повинен був вносити до 25-го числа місяця, що слідує за звітним.

Оскільки за умовами кредитного договору ОСОБА_1 мав виконувати зобов`язання частинами, то позовна давність за вимогами позивача про повернення кредитних коштів і сплати процентів повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

АТ КБ «Приватбанк» пред`явило позов до ОСОБА_1 4 лютого 2018 року (згідно відтиску штемпеля на конверті - а.с. 47), а в даних правовідносинах діє загальна позовна давність, яка встановлена законом (стаття 257 ЦК України), тому позовна давність за основним зобов`язанням (сплата кредиту та процентів) сплила по платежам, які ОСОБА_1 мав здійснити до 4 лютого 2015 року.

З розрахунку банку (а.с. 8-10) вбачається, що заборгованість за тілом кредиту (24 101 грн 83 коп.) утворилася станом на 31 грудня 2017 року, а враховуючи встановлені договором строки платежів, до 4 лютого 2015 року ОСОБА_1 мав повернути банку кредит у розмірі 1 230 грн 48 коп. Крім того, згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 182) за період з 4 лютого 2015 року до 31 грудня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності, ОСОБА_1 нараховано 19 605 грн 23 коп. процентів.

Отже, позовна давність не закінчилася щодо вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 42 476 грн 58 коп. заборгованості за кредитним договором, із яких 22 871 грн 35 коп. - неповернутий кредит (24101,83-1230,48) і 19 605 грн 23 коп. - проценти.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 зробив заяву про застосування позовної давності (а.с. 54), тому позов АТ КБ «Приватбанк» слід було задовольнити лише в цій частині вимог.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши вказаних обставин і норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованим у цілому, тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у межах строку позовної давності в розмірі 42 476 грн 58 коп., яка складається з 22 871 грн 35 коп. неповернутого кредиту та 19 605 грн 23 коп. процентів.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов АТ КБ «Приватбанк» заявлено з ціною 117 000 грн і задоволено на суму 42 476 грн 58 коп., тобто на 36,3% (42476,58х100:117000), а тому з ОСОБА_1 на користь позивача слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 639 грн 61 коп. (1762х36,3%).

Також з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1 683 грн 59 коп. судового збору за подання апеляційної скарги (2643х(100-36,3%)).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 22 січня 2019 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором і судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження - 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570) 42 476 гривень 58 копійок заборгованості за кредитним договором і 639 гривень 61 копійку судового збору, а всього - 43 116 гривень 19 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження - 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570) на користь ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) 1 683 гривень 59 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Яцина О.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27