Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/460/20
Номер провадження2/711/994/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Кондрацької Н.М.

при секретарі - Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна, ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Е.А., ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна. Свої вимоги мотивує тим, що вона звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Е.А. для оформлення спадщини щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Листом № 29/02-14 від 14.01.2020 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз'яснено, що при зясуванні обсягу спадкового майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухомое майно виявлено наявність арешту у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна на 1/3 частину квартирі АДРЕСА_1. Через Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна позивачем було з'ясовано, що постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаської області №АА 795348 від 07.04.2008 року було накладено арешт на все майно померлого ОСОБА_3 та оголошено заборону на його відчуження. Позивачка ОСОБА_1 26.11.2019 року звернувся з письмовою заявою до відповідача Придніпровського відділу державної виконавчої служби м.Черкаси із заявою про надання роз'яснення по даному факту. Листом № 41610 від 23.12.19 року( який був отриманий 15 січня 2020 року) позивача було повідомлено, що 23.03.2019 року виконавче провадження завершено на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»(смерть боржника). В даному листі також визначено, що згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно(кошти) боржника знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші неоохідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Далі в даному листі є посилання на вимоги ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» де вказані підстави зняття виконавцем арешту з усього майна і так як в даних підставах не вказано закриття виконавчого провадження в зв'язку зі смертю боржника відповідач рекомендує звертатися ло суду з даним питанням. При наданні відповіді, відповідач не звернув увагу, що в матеріалах виконавчого провадження, є заява ОСОБА_2 від 02.11.2018 року, про те, що сума заборгованості боржника ОСОБА_3 по аліментах на утримання дитини була сплачена в повному обсязі станом на 02.11.2018 року ( тобто за два місяця до смерті боржника). Вважає, що дії відповідача незаконні протиправні, а тому вона вимушена звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів, як спадкосмець першої черги та отримати свідоцтво про відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів - наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами наданими законом. Наразі статус вищезазначеного виконавчого провадження значиться в реєстрі виконавчих провадження як "Завершене". Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до п.3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 05.01.2017р.) у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Однак в порушення зазначеної норми арешт не був знятий. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 05.01.2017р.) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних аооол людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Просила суд зобов'язати Придніпровський відділ державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаської області зняти арешт з майна ОСОБА_3, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, який накладений постановою серії АА № 795348 від 07.04.2008 року; стягнути з відповідача за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840 гривень.

12.03.2020 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог в якій вона просить суд зобов'язати Придніпровський відділ державної виконавчої служби м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністрества юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна ОСОБА_3, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, який накладений постановою серії АА № 795348 від 07.04.2008 року; стягнути з відповідача за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840 гривень; стягнути з Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь позивача ОСОБА_1 витрати, пов'язані з розглядом справи та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (три тисячі) гривень.

Ухвалою судді від 24.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

27.02.2020 від Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ)до суду надійшло клопотання про те, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, внесено записи про обтяження, а саме: №7034993 (арешт нерухомого майна) на підставі постанови серії АА №795348 від 07.04.2008, що видана Придніпровським ВДВС Черкаського МУЮ; №12442370 (арешт нерухомого майна) на підставі постанови про арешт майна боржника №6763435 від 08.12.2015, що видана Придніпровським відділом державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні в Придніпровському відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження №6763435 по виконанню виконавчого листа №2-2418 від 20.08.2007 виданого Придніпровським районним судом міста Черкаси про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 05.07.2007 року та продовжувати до повноліття дитини. Згідно наданої копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.04.2008 серії АА №795348 обтяження внесено по виконанню виконавчого документа про стягнення аліментів. В ході виконання виконавчого документа державним виконавцем 08.11.2018 винесено постанову про стягнення з боржника на користь держави виконавчого збору в розмірі 9930,41 грн.. 28.03.2019 виконавче провадження завершено на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (смерть боржника). Відомості про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні. Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків нестягнення виконавчого виконавчого провадження) арешт, накладений на майно (кошти) боржнику знімає відомості нро боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Зазначена норма Закону України «Про виконавче провадження» забороняє державному виконавцеві приймати рішення в частині зняття арешту з майна за відсутності сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Зазначили, що така виконавча дія, як зняття арешту з майна боржника, здійснюється державним виконавцем при завершенні виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв язку із закінченням виконавчого провадження. Оскільки при завершенні виконавчого провадження № 6763435 боржником не були сплачені витрати виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні правові підстави вилучати зазначене обтяження. Тобто в разі внесення обтяження по виконавчих провадженнях, що завершені, вилучення обтяження може бути здійснено лише на підставі рішення суду, так як підстави для відновлення виконавчого провадження відсутні.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити уточнені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні.

Треті особи приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Е.А., ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися. Про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином неодноразово повідомлені про дату, час та місце розгляду справи рекомендованими листами.

Суд, заслухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, внесено записи про обтяження, а саме: №7034993 (арешт нерухомого майна) на підставі постанови серії АА №795348 від 07.04.2008, що видана Придніпровським ВДВС Черкаського МУЮ; №12442370 (арешт нерухомого майна) на підставі постанови про арешт майна боржника №6763435 від 08.12.2015, що видана Придніпровським відділом державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні в Придніпровському відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження №6763435 по виконанню виконавчого листа №2-2418 від 20.08.2007 виданого Придніпровським районним судом міста Черкаси про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 05.07.2007 року та продовжувати до повноліття дитини.

Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.04.2008 серії АА №795348 обтяження внесено по виконанню виконавчого документа про стягнення аліментів.

В ході виконання виконавчого документа державним виконавцем 08.11.2018 винесено постанову про стягнення з боржника на користь держави виконавчого збору в розмірі 9930,41 грн..

28.03.2019 виконавче провадження завершено на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (смерть боржника). Відомості про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні.

Як зазначено в п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту» у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.

Крім того, в п. 11 вищезгаданої постанови роз`яснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 77, 78 ЦПК України). У разі виникнення у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, труднощів у витребуванні доказів суд з урахуванням положення частини п`ятої статті 12 ЦПК сприяє їм у цьому за наявності відповідного клопотання.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Позивач ОСОБА_1, обґрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до суду посилається на те, що згідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1, її син ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Листом приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Е.А. № 29/02-14 від 14.01.2020 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз'яснено, що при з'ясуванні обсягу спадкового майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухомое майно виявлено наявність арешту у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна на 1/3 частину квартирі АДРЕСА_1.

23.12.2019 року за вих. № 41610 Придніпровським відділом державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції Кулик Н.Ф. надано відповідь про те, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, внесено записи про обтяження, а саме: №7034993 (арешт нерухомого майна) на підставі постанови серії АА №795348 від 07.04.2008, що видана Придніпровським ВДВС Черкаського МУЮ; №12442370 (арешт нерухомого майна) на підставі постанови про арешт майна боржника №6763435 від 08.12.2015, що видана Придніпровським відділом державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні в Придніпровському відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження №6763435 по виконанню виконавчого листа №2-2418 від 20.08.2007 виданого Придніпровським районним судом міста Черкаси про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 05.07.2007 року та продовжувати до повноліття дитини. Згідно наданої копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.04.2008 серії АА №795348 обтяження внесено по виконанню виконавчого документа про стягнення аліментів. В ході виконання виконавчого документа державним виконавцем 08.11.2018 винесено постанову про стягнення з боржника на користь держави виконавчого збору в розмірі 9930,41 грн.. 28.03.2019 виконавче провадження завершено на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (смерть боржника). Відомості про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні. Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків нестягнення виконавчого виконавчого провадження) арешт, накладений на майно (кошти) боржнику знімає відомості нро боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Зазначена норма Закону України «Про виконавче провадження» забороняє державному виконавцеві приймати рішення в частині зняття арешту з майна за відсутності сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Зазначили, що така виконавча дія, як зняття арешту з майна боржника, здійснюється державним виконавцем при завершенні виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв язку із закінченням виконавчого провадження. Оскільки при завершенні виконавчого провадження № 6763435 боржником не були сплачені витрати виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні правові підстави вилучати зазначене обтяження. Тобто в разі внесення обтяження по виконавчих провадженнях, що завершені, вилучення обтяження може бути здійснено лише на підставі рішення суду, так як підстави для відновлення виконавчого провадження відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. заведена спадкова справа 29/2019, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем ОСОБА_1, яка прийняла спадщину і яка є матір'ю померлого ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно п. 4.17 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3 накладено арешт, на підставі постанови АА 795348 від 07.04.2018 про арешт майна боржника та заборони його відчуження Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Посилання ж позивача, що вона зверталася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Е.А. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину та відмову з посиланням на те, що на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 накладено арешт, не підтверджено жодним належним доказом.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вищевказаних ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно положень частин другої ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має право передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинене нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 15,16, 386, 391 ЦК гарантовано власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналізуючи вищевикладене, оцінюючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивач, вважаючи себе спадкоємцем за законом, не може здійснити своє право на спадкування, що зумовлює вирішення питання про відновлення порушених прав позивача шляхом зняття арешту з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, оскільки нею не надано жодних відомостей про те, що вона являється власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Вимог щодо визнання права власності на майно ОСОБА_1 не заявляла.

Крім того, державний виконавець, при винесенні постанови про накладення арешту на 1/3 частини спірної квартири, керувався виконавчим листом, виданим Придніпровським районними судом м. Черкаси, слід дійти висновку, що арешт на майна було накладено в межах справи, в якій однією із сторін був померлий син позивача ОСОБА_3, в той же час, позивачем не зазначено суб`єктний склад сторін, інтереси яких можуть бути порушені при ухвалені рішення про задоволення вимог позивача.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна, ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 316, 321 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 40 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

У позові- відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений 04.05.2020.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька