Справа № 464/8904/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/811/804/20 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

30 квітня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді Копняк С.М., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 17 грудня 2019 року, постановлену в складі головуючого судді Мичка Б.Р. у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дії, бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 17 грудня 2019 року (а.с 219-220 том 1) заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мичка Б.Р. (а.с. 214 том 1) у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_1 оскаржила таку в апеляційному порядку, подавши через електронну пошту ОСОБА_2 апеляційну скаргу, підписану своїм електронним підписом.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А відтак, питання про відкриття апеляційного провадження у даній справі розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини другої статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. А згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги визначені у статті 356 ЦПК України.

Згідно з частинами першою та третьою статті 356 ЦПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі та підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Апеляційне провадження у даній справі не може бути відкрите з огляду на наявність недоліків форми апеляційної скарги.

Згідно з частинами п`ятою, шостою, восьмою статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Так, відповідно до частин першої, четвертої та восьмої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» (нині - згідно із Законом України «Про електронні довірчі послуги» від 5 жовтня 2017 року № 2155-VIII), якщо інше не передбачено цим Кодексом.

За змістом підпункту 15.15 підпункту 15 пункту 1 розділу XII «Перехідні положення» ЦПК України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

При цьому, відповідно до підпункту 15.1 підпункту 15 пункту 1 розділу XII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

На час подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не розпочала роботу.

Разом з тим, відповідно до пункту 2.3 рішення Ради суддів України від 12 квітня 2018 року № 16 передбачено, що ряд норм Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.03.2018 року № 17 зі змінами), далі - Положення №30, в тому числі і розділ XI (Підсистема "Електронний суд"), набирають чинності та можуть використовуватись у тестовому режимі виключно для судів, визначених пілотними згідно з відповідним наказом ДСА України.

Згідно наказу ДСА України від 22.12.2018 року № 628 "Про проведення тестування підсистеми "Електронний суд" у місцевих та апеляційних судах" з 22.12.2018 року у всіх місцевих та апеляційних судах розпочалась експлуатація підсистеми "Електронний суд" в тестовому режимі.

Пунктом другим цього наказу передбачено, що у частині функціонування підсистеми "Електронний суд" судам у ході її експлуатації в тестовому режимі необхідно керуватися вимогами Положення № 30.

З 22 грудня 2018 року заяви та інші процесуальні документи у електронному вигляді подаються у всі місцеві та апеляційні суди через підсистему "Електронний суд" і мають реєструватися та розглядатися в установленому порядку.

Зокрема, відповідно до пункту 14 розділу XI Положення № 30 всі електронні документи, що надходять до суду, автоматично розмішуються у відповідному реєстрі електронної кореспонденції автоматизованої системи документообігу суду. Їхня реєстрація здійснюється за загальними правилами реєстрації вхідної кореспонденції, визначеними відповідними інструкціями з діловодства.

Згідно з вимогами розділу XI Положення № 30 обмін процесуальними документами в електронній формі повинен здійснюватися з офіційних електронних адрес (Електронних кабінетів), які вони мають створити в підсистемі "Електронний суд", розміщеній за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua.

Електронний кабінет - захищений веб-сервіс, за допомогою якого забезпечується взаємодія авторизованого користувача з АСДС у режимі реального часу. Порядок реєстрації та роботи з електронним кабінетом встановлюється адміністратором (пункт 15 частини першої Розділу ІІ Положення № 30).

Таким чином, відсутність факту початку повноцінного функціонування ЄСІТС не є перешкодою для роботи її підсистеми "Електронний суд" та відповідно, права особи на подання процесуальних документів через цю підсистему в електронній формі.

Отже, відповідно до пункту 1 Розділу ХІ Положення № 30 з 22 грудня 2018 року у всіх місцевих та апеляційних судах обмін електронними документами між судом, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми "Електронний суд".

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 вересня 2019 року у справі №640/1374/19.

На цій підставі суд доходить до висновку, що надсилання у встановленому порядку процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеного за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням такою особою власного електронного підпису.

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, на час подачі апеляційної скарги є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи та подання такого документу через Електронний кабінет.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у справі № 2340/4648/18, від 22 серпня 2019 року у справі № 520/20958/18.

Як вбачається із матеріалів справи, апеляційна скарга подана ОСОБА_1 з використанням електронного цифрового підпису, однак без попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) в системі «Електронний суд» та направлена на електронну поштову адресу Сихівському районному суду м. Львова () з електронної адреси ОСОБА_2 , яка не ідентифікована і строк дії довіреності якого на представництво інтересів апелянта в судах закінчився 22 вересня 2019 року (а.с. 12-13 том 1) і станом на момент подачі апеляційної скарги - 15.02.2020 року такий не був наділений повноваженнями на подання апеляційної скарги.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина друга статті 357 ЦПК України).

Разом із тим, частина п`ята статті 357 ЦПК України визначає самостійні підстави неприйняття апеляційної скарги до розгляду і повернення її судом апеляційної інстанції.

Зокрема, пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Таким чином, хоча Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не розпочала функціонування, проте відповідно до пункту 1 Розділу ХІ Положення № 30 з 22 грудня 2018 року у всіх місцевих та апеляційних судах обмін електронними документами між судом, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми "Електронний суд", тобто існує відповідний, описаний вище, порядок подачі процесуальних документів у електронному вигляді. Однак, в матеріалах справи відсутні підтвердження того, що апеляційна скарга сформована апелянтом в підсистемі «Електронний суд» з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси апелянта (Електронного кабінету) в цій системі. Окрім того, така направлена на електронну поштову адресу Сихівському районному суду м. Львова () з електронної адреси ОСОБА_2 , яка не ідентифікована і строк дії довіреності останнього на представництво інтересів апелянта в судах закінчився 22 вересня 2019 року та станом на момент подачі апеляційної скарги - 16.02.2020 року такий не був наділений повноваженнями на подання апеляційної скарги. А відтак, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що такий документ оформлений відповідно до вимог чинного законодавства України.

Аналогічний висновок був висловлений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 вересня 2019 року у справі № 530/1727/16-ц (провадження № 61-47059сво18) та у постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 530/89/18 (провадження № 61-40906св18).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційної скарги з підстав, визначених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України,.

Одночасно суд роз`яснює, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із такою скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36).

«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 16 червня 2001 року, заява № 28249/95, § 53).

Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, що порушується сама сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує «легітимну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див., mutatis mutandis, рішення у справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» («Ashingdane v. The United Kingdom») від 28 травня 1985 року, заява № 8225/78, § 57; рішення у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» («Fayed v. The United Kingdom») від 21 вересня 1980 року, заява № 17101/90, § 65).

Повернення апеляційної скарги скаржниці не може свідчити про порушення її права на доступ до суду, адже вона має можливість реалізувати право на подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 356, 357 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 17 грудня 2019 року, у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дії, бездіяльності протиправною - повернути скаржнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із такою скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Скаржник ОСОБА_1 не позбавлена права подати апеляційну скаргу у електронній чи паперовій формі, яка відповідатиме вимогам ст. 356 ЦПК України та порядок подачі якої відповідатиме вимогам, вказаним в мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя Копняк С.М.