Справа № 289/847/19
Номер провадження 2/289/99/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Сіренко Н.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2019 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість відповідно до умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 18.12.2015 у розмірі 14308,30 грн., яка складається з: 4711,74 грн. заборгованість за кредитом; 2222,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6596,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 778,27 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.12.2015 між сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. За умовами вказаної угоди позичальник отримав кредит шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку у розмірі 5368,68 грн. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складає між сторонами Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на станом на 13.05.2019 має заборгованість в розмірі 14308,30 грн., яку і просить стягнути позивач разом із сумою сплаченого судового збору.

У прохальній частині позовної заяви позивач вказав, що у разі неявки в судове засідання відповідача, він не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. До позову додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.38,39).

Ухвалою від 24.01.2020 відкрито провадження у цій справі та з урахуванням ст. 274, 279 ЦПК України ухвалено її розглядати у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву (а.с.48). Копію ухвали направлено сторонам по справі, а відповідачеві разом із копією позову з додатками на 39 арк., однак, конверт з відправленням, адресованим відповідачу, повернувся не вручений із зазначенням «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с.59).

27.04.2020 на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено повідомлення відповідачу ОСОБА_1 про наявність в провадженні суду вказаної цивільної справи та призначення її розгляду на 18.05.2020 (а.с.57).

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач має банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.4-7).

Як вбачається із наявної в справі копії Генеральної угоди, 18.12.2015 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником обов`язків за кредитним договором від 06.06.2014 (Договір-1), укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно умов п.1.1. якої сторони узгодили по Договору-1 наступне: заборгованість за Договором-1 з дати підписання Генеральної угоди складає 5908,67 грн. (п.п.1.1.2); дата кінцевого погашення заборгованості по Договору-1 - 31.12.2017 (п.п.1.1.3). У пункті 1.5 Генеральної угоди сторони обумовили, що підписання вказаної угоди не являється анулюванням заборгованості позичальника (а.с.10).

Відповідно до п. 2.1 вказаної Генеральної угоди, відповідач отримав строковий кредит у розмірі 5368,68 грн. на строк 24 місяці з 18.12.2015 по 31.12.2017, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 5368,68 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в указані Заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 268,65 грн. для погашення заборгованості за кредитом. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.12.2017.

Згідно з пунктом 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що строком повернення кредиту рахується 31-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість з кредиту, починаючи з 32-го дня порушень, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 778,26 грн.

Пунктом 2.5 Генеральної угоди передбачено, що позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з генеральною угодою, Умовами та правилами.

Відповідно до пункту 2.8 генеральної угоди, у разі порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення.

У пункті 2.10 Генеральної угоди сторони погодили, що позичальник доручає банку без додаткових погоджень перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту у сумі 540,00 грн. на будь-який відкритий рахунок в банку.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.12-36).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором від 18.12.2015 станом на 13.05.2019 становить 14308,30 грн., яка складається з наступного: 4711,74 грн. - заборгованість за кредитом; 2222,19 грн. - заборгованість за процентами; 6596,10 грн. - нарахована комісія; 778,26 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а.с.8).

За загальними положеннями ЦПК України, обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором від 18.12.2015 по поверненню суми кредиту та сплати відсотків за його користування, а з 22.06.2016 взагалі припинив вносити кошти в рахунок погашення за наданим кредитом, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 4711,74 грн. та штрафу, передбаченого п.2.2 Генеральної угоди в розмірі 778,26 грн. - обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Разом із тим, розглядаючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 2222,19 грн. та нарахованою комісією у сумі 6596,10 грн. з відповідача суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 31.12.2017 включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 31.12.2017 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 01.01.2018 відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові Великої Палати від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Тому заборгованість по відсоткам у даній справі підлягає стягненню в межах погодженого сторонами строку кредитування, яка, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.12.2017 складає 1542,38 грн. (а.с.8).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Генеральна угода укладена між сторонами містить обов`язок щодо погашення пені, однак, не містить умов та порядку її обрахунку.

Розрахунки щодо нарахування пені, позивач обґрунтовує умовами, викладеними в Умовах і правилах надання банківських послуг, однак, Умови та правила надання батьківських послуг відповідачем не підписані. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тому банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, також, що саме з цими Тарифами банку був ознайомлений відповідач під час підписання Заяви, а не з іншими.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем до справи Умовами та правилами надання банківських послуг та Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" відповідач був ознайомлений і погодився на їх умови, або ж, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили вказані умови, зокрема й щодо сплати пені.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про розмір пені за порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/rules/, на які посилається позивач і які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді пені, за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові Великої Палати від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 6596,10 грн. заборгованості за пенею та комісією, а тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного кредиту в розмірі 4711,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1542,38 грн. та штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 778,27 грн., а всього - 7032,39 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 944,15 грн. (7032,39 /14308,30х1921,00).

Керуючись ст.ст. 2, 12, 19, 76-81, 141, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 7032,39 грн. (сім тисяч тридцять дві грн. 39 коп.) та судовий збір в розмірі 944,15 грн. (дев`ятсот сорок чотири грн. 15 коп.), а всього 7976,54 грн. (сім тисяч дев`ятсот сімдесят шість грн. 54 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. С. Сіренко