Провадження № 2/947/741/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Нефедової Г.В.,

представника позивача адвоката Салманової Ф.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи

Позивач просить суд захистити її право власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням права володіння, шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зареєстрований та проживаючий у зазначеної квартирі племінник позивача своїми протиправними діями: антисоціальної поведінки, постійне відвідування його знайомими з якими після розпивання спиртних напоїв заважають спокійному проживання інших користувачів квартири а також здійснення протиправних дії насильного характеру відносно членів сім`ї ( домашнього насильства ), унеможливлює спільне проживання з ним та перешкоджає вільному користуванню квартирою власнику.

Відповідач до судового засідання викликався у відповідності до вимог глави 7 Цивільного процесуального кодексу України, однак у судові засідання не з`являвся, заяв та клопотань не надавав.

2. Процесуальні дії у справі

Позовна заява надійшла до суду 18.10.2019 року ( а/с 20 та оплачена судовий збір у розмірі 768,40 грн. ( а/с 1).

Ухвалою суду від 29.10.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження ( а/с 51 ).

03.02.2020 року позивачем подана уточнена позовна заява ( а/с 71).

У судовому засіданні 18.02.2020 року закрите підготовче засідання із призначенням справи до судового розгляду по суті ( а/с 79).

12.03. 2020 року у судовому засіданні, за клопотанням позивача, допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів

Як встановлено у судовому засіданні позивач є власником квартири квартири АДРЕСА_1 , на піставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 серпня 2019 року , зареєстрованого в реєстрі №61048031 нотаріусом Київської державної нотаріальної контори м. Одеси Лесогоровим Д.О. ( а/с 34).

У квартирі зареєстровані та проживають: власник, ії син ОСОБА_3 і племінник ОСОБА_2 , а також проживає без реєстрації сестра власника і мати відповідача ОСОБА_4 ( а/с 40).

Згідно пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проживаючий та зареєстрований у даної квартирі відповідача, веде антисоціальний спосіб життя: постійно конфліктує з іншими особами яки проживають у квартирі, части приводить без дозволу власника та інших користувачів своїх знайомих з якими розпиває спиртні напої , влаштовує галасливі гуляння, смітить та не прибирає за собою, зазначає квартиру як місце свого постійного проживання при отримання різних кредитів що приводить до звернення кредиторів до всіх мешканців квартири, поводить себе агресивно до інших співмешканців та вчиняє домашнє насильство відносно своєї матері, яка є інвалідом другою групи безстроково та проходить лікування у лікарнях міста Одеси.

Окрім пояснень свідків факт антисоціальної поведінки відповідача підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 21.08.2019 року по справі №520/16808/19 про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 173-2 КУпАП домашнє насильство в бік матері ( а/с 37), характеристика на відповідача від дільничного відділення поліції Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, відповідно о якої ОСОБА_2 характеризується негативно як особа яка веде антиморальний спосіб життя, влаштовує конфлікти, вживає алкогольні напої, порушує режими тиші в нічний час доби, притягувався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство в сім`ї ( а/с 41). Крім того, згідно чисельних звернень позивач та ОСОБА_4 до різних правоохоронних органів ( а/с5,7, 8), копії кредитного договору укладеного з ТОВ « БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» (а/с 9), повідомлення про візит кредитора ТОВ « ДЕБТФОРТ УКРАЇНИ» ( а/с 11), звернення про необхідність негайного платежу по заборгованості від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ( а/с 15), досудова вимога від ТОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНМАР» ( а/с 16) ОСОБА_2 постійно отримаю кредити, по яким не сплачує зобов`язання, та вказує вищезазначену квартиру як місце свого проживання, у зв`язку із чим саме мешканці квартири повинні проводити спілкування з чисельними кредиторами.

У зв`язку із неможливістю сумісного проживання із відповідачем та для уникнення конфліктів позивач та ОСОБА_3 вимушені тимчасово проживати окремо.

Відповідно до пояснень ОСОБА_5 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно у власності відповідача є 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 ). Інші частини квартири належать ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ( брату відповідача). Зі слів свідка дана квартира зараз ніким не використовується, так як ОСОБА_6 проживає у м. Києві а ОСОБА_4 , відповідно у м. Одесі.

4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини щодо захисту права власності врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК).

Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно вимог ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону ( ч.1 ст. 405 ЦК).

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення ( ч.2 ст. 406 ЦК ) або в в інших випадках, встановлених законом ( частина четверта зазначеної статті ).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1 ст. 391 ЦК ).

За змістом частини першої статті 8 ЦК якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Правовідносини щодо виселення членів сім`ї врегульовані Житловим кодексом України ( далі ЖК).

Згідно ст. 116 ЖК якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін

Враховуючи що зазначене житлове приміщення, в якому зареєстрований відповідач, використовується ним як місце постійного проживання, то суд вважає, що питання виселення з такого приміщення відноситься до втручання у право на житло, яке захищено Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод ( далі Конвенція).

У відповідності до ч.3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 8 Конвенції визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, для визначення обґрунтованості можливого втручання у право особи на житло судом повинно бути доведено що таке втручання здійснюється на підставі закону, має законну мету та є необхідним у демократичному суспільстві.

В даному випадку суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для здійснення зазначеного втручання та виселення відповідача з квартири з огляду на наступне.

Квартира є власністю позивача, яка має право як власник вільно користуватись своїм майном, та у випадку порушення своїх прав має право на відповідний захист порушеного права у тому числі і можливістю виселення особи яка користується чужим майном на підставі сервітуту ( у тому числі за домовленістю без укладення договору оренди ) яка своїми діями унеможливлює проживання із ним в однієї квартирі , тобто позовні вимоги основані на законі.

Позовні вимоги мають законну мету захист права власності від порушень не пов`язаних із захистом права власності але при наявності порушень права вільного користування тобто встановлена законна мета втручання у вигляді виселення із займаного приміщення.

Як встановлено у судовому засіданні у відповідача є інше житло, співвласником якого він є, та яке є вільним на цей час, тобто його виселення з власності ( квартири) позивача не буде мати характер позбавлення відповідача житла, а тому, на думку суду, таке втручання є співмірним з виявленим порушенням права власника, та є пропорційним у демократичному суспільстві, направленим на законний спосіб захисту порушеного права власника, а тому може вважатись необхідним в даному випадку.

7.Визначення порядку виконання рішення суду

У відповідності до ч.1 ст. 2 ЦПК метою цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

У визначених Законом випадках, відповідно до викладених в позові вимог, суд може у своєму рішенні самостійно визначити такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ч.2 ст. 5 ЦПК).

Крім того, згідно ч.1 ст. 267 ЦПК, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні.

В даному випадку рішення про виселення, у зв`язку із неможливістю спільного проживання із відповідачем є фактом визнання, що відповідач не має подальшого права користування даною квартирою, а тому для ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визначити порядок виконання рішення суду , шляхом виселення відповідача а також, зазначення, що дане рішення є підставою для зняття відповідача з реєстрації с місця проживання - квартири АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 158,258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про виселення.

Виселити ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ) з квартири АДРЕСА_1 .

Визначити порядок виконання рішення, шляхом виселення ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ) з квартири АДРЕСА_1 , а також зазначення, що дане рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ) з реєстрації місця проживання - квартири АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 19.03.2020

Суддя Луняченко В. О.