Справа №345/1335/20
Провадження № 2/345/616/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2020 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

з участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Войнилівської селищної ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, суд

встановив:

що позивач звернулася до суду із даним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її свекруха ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 склала на неї заповіт, яким усе своє майно, яке буде їй належати на день смерті, заповіла їй. Чоловік спадкодавиці ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 0,77 га, що розташована на території Войнилівської селищної ради ОТГ Калуського району Івано-Франківської області. На час смерті спадкодавиці, остання проживала разом із ОСОБА_3 , тому прийняла спадкову земельну ділянку після його смерті, однак не встигла оформити своїх спадкових прав. 20.08.2019 р. позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавиці, однак 24.09.2019 р. нотаріус постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав того, що існує невідповідність у прізвищі спадкодавиці, а також те, що у ОСОБА_3 виникло право власності на вказану земельну ділянку після його ж смерті. Однак, хоча державний акт на дану земельну ділянку виданий після смерті ОСОБА_3 , проте згідно довідки виконавчого комітету Войнилівської селищної ради ОТГ Калуського району Івано-Франківської області № 462 від 13.04.2020 р., останній був у списку пайовиків КСП «Промінь» на одержання земельного паю. Щодо невідповідності прізвища спадкодавиці, то згідно довідки виконавчого комітету Войнилівської селищної ради ОТГ Калуського району Івано-Франківської області № 461 від 13.04.2020 р., спадкодавиця є однією і тією ж особою. З наведених підстав, позивачка просить визнати за нею право власності на вказану вище спадкову земельну ділянку.

У судове засідання позивачка не з`явилася, однак від її представника адвоката Яковишина З.В. подана до суду заява, в якій він позов підтримує у повному обсязі, просить його задоволити та справу розглядати у його відсутності (а.с. 35).

Від представника відповідача селищного голови Масляк М. подана до суду заява, в якій остання просить справу розглядати без її участі, а відносно позову покладається на розсуд суду (а.с. 37).

Суд, проаналізувавши докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2009 р. ОСОБА_2 скала заповіт, яким усе своє майно, що буде їй належати на день її смерті і де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і все на, що вона буде мати право заповіла позивачці ОСОБА_1 (а.с. 7-8).

Згідно копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі, після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 відкрита спадкові справа (а.с. 9).

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 046159, ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,77 га для ведення товарного сільського господарського виробництва (а.с. 10-11).

Також, згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що свідчить про те, що позивачка являється невісткою ОСОБА_2 (а.с. 21, 22).

Із копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 слідує, що остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 17).

Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 слідує, що ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_2 від 15.01.1991 р. (а.с. 18).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 19).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 20).

Із довідки № 461 від 13.04.2020 р. слідує, що громадянка ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є однією особою (а.с. 23).

Отже, суд вважає, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 і є однією і тією ж особою.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу, або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Із копії довідки № 1317 від 21.06.2019 р. вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і до дня смерті проживав у одному будинку із ОСОБА_2 , яка залишилася проживати у даному будинку (а.с. 15).

Також, із даної довідки слідує, що за померлою ОСОБА_2 числилася земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,77 га., згідно Державного акту серії І-ІФ № 046163 (а.с. 10-11).

Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у господарстві ОСОБА_3 , що за адресою АДРЕСА_1 , залишилася проживати позивачка ОСОБА_1 , що стверджується копією довідки № 1318 від 212.06.2019 р. та свідчить про прийняття нею спадщини після померлої спадкодавиці, а саме вказаної земельної ділянки (а.с. 16).

24.09.2019 р. нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, з підстав невідповідності прізвища спадкодавиці та позивачки, а також те, що ОСОБА_3 набув право власності на спадкову земельну ділянку після своєї смерті (а.с. 12-13).

Проте, згідно наявних у справі доказів, суд переконався, що спадкодавиця ОСОБА_1 , прізвище якої у правовстановлюючих документах зазначено по різному являється однією і тією ж особою.

Також, судом встановлено, що інших спадкоємців за заповітом немає, та немає спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, які визначені ч. 1 ст. 1241 ЦК України.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що за таких обставин, за позивачкою слід визнати право власності на вищевказане спадкове майно за заповітом після смерті свекрухи.

На підставі ст. ст. 1217, 1225, 1268-1270, 1273, 1274 ЦК України та керуючись ст. ст. 200, 206, 263265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНП: НОМЕР_3 право власності на земельну ділянку розміром 0,77 га, що розташована на території Войнилівської селищної ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І НОМЕР_4 ІФ № 046159, виданого на підставі рішення сесії Войнилівської селищної ради від 24.11.2000 р. на ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка помрела ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30-ти днів з часу його складення.

Головуючий: