справа № 274/4213/20
провадження № 2/0274/1505/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.09.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" про зняття заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна,-

в с т а н о в и в :

01.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, згідно якого просить зняти заборону на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладену 20.03.2006 року за № 2984746 Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.1997 року. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.10.2019 року, їй стало відомо, що на її будинок накладено заборону про відчуження, на підставі повідомлення заводу "Прогрес". Дану заборону зареєстровано - 20.03.2006 року Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою відносно громадянина ОСОБА_2 . Відповідно до довідки МКВЖРЕП №7 від 06.02.2020 року №233, громадянин ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований не був. Житловий будинок було придбано позивачкою у ОСОБА_3 , яка була його власницею, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.11.1980 року. Згідно повідомлення АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес", у останнього відсутні будь-які документи, які б підтверджували наявність відносин між АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" та громадянином ОСОБА_4 . Листом від 20.06.2020 року №751/01-16 позивачці було відмовлено у знятті заборони на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 . Так як позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку зняти обтяження з належного їй на праві власності майна, вона змушена вирішувати дане питання в судовому порядку.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду була повідомлена належним чином, направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі- продажу від 17.10.1997 року, що посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу ( а.с. 8-9).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.10.2019 року за № 185251347, вбачається, що Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою 20.03.2006 року було зареєстроване обтяження (заборона) за № 2984749, згідно з повідомлення б/н від заводу "Прогрес", на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до розділу відомостей про право власності власником рахується ОСОБА_2 , № реєстра: 1-24. Дата виникнення - 23.04.1991 року ( а.с.15).

Відповідно до довідки МКВЖРЕП №7 від 06.02.2020 року №233, громадянин ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований не був ( а.с.10).

Згідно повідомлення АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" від 20.03.2020 року №81/9, у останнього відсутні будь-які документи, які б підтверджували наявність відносин між АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" та громадянином ОСОБА_4 ( а.с.11).

Листом від 20.06.2020 року №751/01-16 Бердичівською державною нотаріальною конторою позивачці було відмовлено у знятті заборони на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю підстав для зняття заборони ( а.с.12).

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до вимог ст. 319 ч. 1 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Разом з тим, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", з 01 січня 2013 року в Україні державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, зокрема, покладена на державних реєстраторів, як спеціальних суб`єктів. При цьому, державний реєстратор, у відповідності до ст. 9 ч. 2 вищезгаданого Закону приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Нотаріус, як спеціальний суб`єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, зокрема кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном, в тому числі вимагати виключення майна з опису та звільнення його з-під арешту, скасування заборони відчуження у випадку безпідставного вжиття таких обмежень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, суд вважає доведеними, та у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, заборона на відчуження нерухомого майна - будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює вільне розпоряджання даним майном.

Враховуючи те, що нотаріус, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене, ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 12-13,76-81, 141, 206, 258,263-265,273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" про зняття заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна задовольнити.

Скасувати обтяження на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , у виді заборони відчуження - реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №2984746, зареєстроване 20.03.2006 року Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою (на підставі повідомлення б/н З-д Прогрес). Архівний номер: 57629ZITOMIR, архівна дата: 12.11.1998 року, дата виникнення: 23.04.1991 року, № реєстра: 1-24, внутр. № 66012Е2D2EF592D2D39, щодо ОСОБА_2 та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий : Т.М. Вдовиченко