ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 травня 2020 року

м. Харків

справа № 619/2978/19

провадження № 22-ц/818/1967/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Овсяннікової А.І., Маміної О.В.,

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

заявник : ОСОБА_1 ,

заінтересована особа : Головное управління Державної міграційної служби України в Харківській області,

представник заінтересованої особи : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ГУДМС України в Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, з апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в особі представника Петрук Людмили Василівни на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року, постановлене у складі судді Калмикової Л.К.,

встановив :

У липні 2019 року заявник ОСОБА_1 подав до суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.

Обгрунтовуючи свою заяву посилався на те, що він звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області з заявою про прийняття його до громадянства України. Однак, в процесі розгляду вищезазначеної заяви отримав від ГУ ДМС України в Харківській області листа, в якому було зазначено, що потребує з`ясування факт його перебування на території України на момент укладання шлюбу, оскільки за результатами перевірки за допомогою інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України «Аркан», встановлено, що 09.02.2015 р. ОСОБА_1 здійснив виїзд з території України, однак 20.02.2015 р. уклав шлюб з ОСОБА_3 . Зазначив, що дійсно 20.02.2015 р. уклав шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Для отримання доказів своєї особистої присутності у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції під час укладання шлюбу він - ОСОБА_1 звернувся із заявою до цього відділу, в якій просив підтвердити чи спростувати факт його особистої присутності при укладанні шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На вищезазначену заяву ОСОБА_1 отримав відповідь, в якій зазначено, що державна реєстрація шлюбу проводиться у присутності нареченої та нареченого. Державна реєстрація шлюбу через представника не допускається. Згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян значиться актовий запис про шлюб № 60 від 20.02.2015 р., складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , видано свідоцтво серія НОМЕР_1 від 20.02.2015 р. Посилаючись на вищезазначене ОСОБА_1 просив суд заяву - задовольнити, встановити, що він - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на території України 20.02.2015 р. - на момент укладання шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено повністю. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України 20.02.2015 - на момент укладання шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В апеляційній скарзі Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в особі представника Петрук Людмили Василівни просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник відповдача вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що ч. 1 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, тобто для укладання на території України цивільно-правових актів іноземець або особа без громадянства повинен перебувати в Україні на законних підставах. Також звертає увагу на те, що у відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказано лише той факт, що ОСОБА_1 був присутній як наречений під час здійснення державної реєстрації шлюбу. Жодних доказів щодо законності його перебування на території України нареченого 20.02.2015 не надано. Наголошує на тому, що в заяві необхідно зазначити мету, задля якої необхідно встановити факт. Тобто для повного дослідження обставин справи необхідно встановити мету, задля якої необхідно встановити факт. Так, мета у даному випадку заявником не вказана. У разі необхідності отримання заявником дозволу на імміграцію в Україну на підставі перебування в шлюбі з громадянкою України, громадянину ОСОБА_1 необхідно встановлювати не просто факт перебування в конкретний день на території України, а законність такого перебування. Інформація про відсутність перетину заявником кордону України не змінилась, що свідчить про відсутність перетину кордону ОСОБА_1 . Зважаючи на зазначене, вважає, що в даній справі відсутні підстави для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки відсутній обов`язковий елемент для встановлення факту,- мета, котра стосується прав та свобод заявника.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в особі представника Петрук Людмили Василівни підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області з заявою про прийняття його до громадянства України.

У листі ГУ ДМС України в Харківській області зазначено, що потребує з`ясування факт його перебування на території України на момент укладання шлюбу, оскільки за результатами перевірки за допомогою інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України «Аркан», встановлено, що 09.02.2015 р. ОСОБА_1 здійснив виїзд з території України, однак 20.02.2015 р. уклав шлюб з ОСОБА_3 (а.с. 9)

Так, 20.02.2015 р. ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 6).

Для отримання доказів своєї особистої присутності у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції під час укладання шлюбу, ОСОБА_1 звернувся із заявою до цього відділу, в якій просив підтвердити чи спростувати факт його особистої присутності при укладанні 20.02.2015 р. шлюбу з ОСОБА_3 ,

З відповіді начальника відділу ДРАЦС по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові ГТУЮ у Харківській області від 25.07.2019 року № 3946/15.3-04-04 вбачається, що державна реєстрація шлюбу проводиться у присутності нареченої та нареченого. Державна реєстрація шлюбу через представника не допускається. Згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян значиться актовий запис про шлюб № 60 від 20.02.2015 р., складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , видано свідоцтво серія НОМЕР_1 від 20.02.2015 р.

Нормативними вимогами п.3 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р. (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), передбачено, що «іноземці та особи без громадянства для державної реєстрації шлюбу в Україні повинні пред`явити паспортний документ або документ, що посвідчує особу без громадянства заявника, та посвідку на постійне чи тимчасове проживання або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України».

З відповіді начальника відділу ДРАЦС по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові ГТУЮ у Харківській області від 25.07.2019 року № 3946/15.3-04-04 вбачається, що ОСОБА_1 був присутній як наречений під час здійснення державної реєстрації шлюбу, але жодних доказів щодо законності його перебування на території України 20.02.2015 року не надано.

Відповідно до Закону України «Про державну прикордонну службу України» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону є Державна прикордонна служба України, яка відповідно до ст. 2 Закону здійснює в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України» органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право: перевіряти в осіб, які прямують через державний кордон України, документи на право в`їзду в Україну або виїзду з України, робити в них відповідні відмітки і у випадках, передбачених законодавством, тимчасово їх затримувати або вилучати.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України у період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року ОСОБА_1 було здійснено лише один перетин державного кордону на «виїзд» з України 09.02.2015 року о 23.12 год. через пункт пропуску Козача Лопань .

Згідно листа начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України Простакова А. від 02.11.2018 відповідно до Закону України «Про звернення громадян» звернення ОСОБА_1 від 12.10.2018 року було розглянуте. За результатами службової перевірки було встановлено, що дані стосовно перетинання Державного кордону України громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09.02.2015 року на в`їзд в Україну через пункт пропуску «Козача Лопань» співробітниками Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління, помилково було не внесено до Бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про прикордонну службу» прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Згідно ст. 6 Закону України «Про прикордонну службу» перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом. Початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Згідно ст. 5 Закону України «Про прикордонну службу» Прикордонний контроль і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів здійснюються: 1) у пунктах пропуску через державний кордон; 2) поза пунктами пропуску у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті; 3) на території суміжних держав у порядку, передбаченому статтею 26 цього Закону.

Перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються у пунктах пропуску через державний кордон протягом часу роботи такого пункту. Час роботи пункту пропуску через державний кордон, який не працює цілодобово, зазначається на інформаційному стенді перед в`їздом до нього.

Рішення про пропуск осіб у неробочий час у пунктах пропуску через державний кордон приймається начальником підрозділу охорони державного кордону, а щодо транспортних засобів і вантажів - за погодженням з керівником митного органу.

Таким чином, у разі необхідності отримання заявником дозволу на іміграцію в Україну на підставі перебування в шлюбі з громадянкою України, ОСОБА_1 необхідно встановити не просто факт перебування на території України, а законність такого перебування.

З огляду на це, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки встановлення факту про перебування ОСОБА_1 на території України 20.02.2015 - на момент укладення шлюбу з ОСОБА_3 само по собі, без доведеності законності такого перебування, не матиме для ОСОБА_1 юридичного значення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в особі представника Петрук Людмили Василівни задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - А.І. Овсяннікова

О.В. Маміна