Провадження № 2-з/550/7/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року смт.Чутове

Суддя Чутівського районного суду Полтавської області Ланна Я.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

у с т а н о в и в :

Із Полтавського апеляційного суду в провадження Чутівського районного суду Полтавської області надійшла цивільна справа №953/11859/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Широкової В, Київського районного суду м. Харкова, Харківського апеляційного суду, третя особа: Управління юстиції Харківської області про відшкодування моральної шкоди.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 подана заява про забезпечення позову, шляхом заборони операторам інтернет послуг ПрАТ «Київстар», ТОВ «Воля кабель», ТОВ «Макснет, групі компаній під торговою маркою «Тріолан» надання телекомунікаційних послуг мешканцям квартир АДРЕСА_1 та заборони ГУНП в Харківській області та УСБУ в Харківській області використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації у його та сусідніх будинках і зобов`язання їх вилучити у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суддя встановив наступне.

Частиною 5 ст.151 ЦПК України передбачено, що до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Проте, позивачем в порушення вимог Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову не було сплачено судовий збір.

Натомість ОСОБА_1 у своїй заяві про забезпечення позову просить суд відстрочити або звільнити його від сплати судового збору посилаючись на п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір». ОСОБА_1 вказує, що у нього відсутні необхідні кошти для сплати судового збору, оскільки він перевищує 5% від отриманого ним у 2019 році доходу.

Так, відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v.Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v.Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v.Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v.Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v.Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v.Poland» від 26 липня 2005 року.

Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Водночас, порушуючи питання про відстрочення або звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_1 не конкретно зазначив вимогу яку просить застосувати, а саме розстрочити чи звільнити від сплати судового збору.

При цьому, суддя звертає увагу, що відстрочення сплати судового збору застосовується на певний період, який позивач ОСОБА_1 не зазначає.

Наявні у матеріалах цивільної справи ксерокопії довідок про доходи ОСОБА_1 , суддя не може взяти до уваги, оскільки вони не відповідають вимогам ст.95 ЦПК України, а саме щодо подання до суду письмових доказів у належним чином засвідчених копіях.

Наявні у справі копія відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2019 року, копія довідки АТ "Альфа-Банк" від 21.04.2020 по рахунку ОСОБА_1 "Дохідний Сейф", копія інформаційної довідки Державної Податкової Служби України Головного Управління ДПС у Харківській області від 17.04.2020 про наявні банківські рахунки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не можуть бути достатніми доказами того, що позивач позбавлений можливості сплатити наразі судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 420 грн. 40 коп.

Суд не погоджується із доводами ОСОБА_1 про те, що він в 2020 році дохід не отримував, але наразі не може підтвердити ці дані, оскільки довідку про це податкова служба може видати у травні, з огляду на те, що заява про забезпечення позову датована позивачем значно пізніше, а саме 24.07.2020.

Отже, дане клопотання не підтверджене належними та допустимими доказами, а зазначені позивачем обставини не є підставою для відстрочки чи звільнення його від сплати судового збору.

З огляду на викладене, приходжу до висновку про відмову позивачу у відстрочці чи звільненні його від сплати судового збору у зв`язку із необґрунтованістю такого клопотання.

Клопотання ОСОБА_1 про витребування ряду доказів, зазначених ним у заяві про забезпечення позову від 24.07.2020 задоволенню не підлягає, оскільки обставини які можуть підтвердити ці докази виходять за межі предмету позову.

За положеннями ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 не долучено до заяви про забезпечення позову оригіналу квитанції про сплату судового збору, а у задоволенні клопотання про відстрочення чи звільнення від сплати судового збору було відмовлено, суддя прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151,153,190,259-260,353,354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо надання відстрочки або звільнення його від сплати судового збору при подачі заяви про забезпечення позову.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №953/11859/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Широкової В, Київського районного суду м. Харкова, Харківського апеляційного суду, третя особа: Управління юстиції Харківської області про відшкодування моральної шкоди повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області.

Суддя Я. О. Ланна