ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4882/20 Справа № 212/8540/19 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської Я.М.,

суддів - Бондар Я.М.,Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Арселор Міттал Кривий Ріг»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в м. Кривому Розі, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, ухваленого суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 10 лютого 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є донькою ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання трудових обов`язків на території Криворізького коксохімічного заводу, був смертельно травмований. Внаслідок нещасного випадку на виробництві та смертю батька позивачу завдано моральну шкоду, у зв`язку тим, що вона втратила близьку людину, смерть батька призвела до сильного нервового потрясіння, так як вона постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги вираженої у почуттях розпачу, поганому сні, все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Негативні зміни у житті позивача є незворотними, оскільки вона позбавлена батьківського піклування на все життя, усвідомлення чого, завдає позивачу душевного болю та моральних страждань. У зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 187 785 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 187 785 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судові витрати в розмірі 1 877,85 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду.

Звертає увагу на те, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до Акту про нещасний випадок від 25 липня 1996 року, нещасний випадок стався з потерпілим на території коксового цеху №2 території підсобних приміщень дільниці №7 КСУ «Дніпрококсохімремонт».

Крім того зазначає про те, що відповідно до Акту про нещасний випадок від 25 липня 1996 року працівниками, які допустили порушення законодавчих та інших нормативних актів з охорони праці є працівники КСУ «Дніпрококсохімремонт» .

Відповідач вважає, що позивачем не надано жодних доказів причетності підприємства відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» до нещасного випадку, що стався з батьком позивача на підприємстві КСУ «Дніпрококсохімремонт», яке ліквідовано без правонаступника.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу відповідача такою, що підлягає відхиленню, так як зводиться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 (а.с. 8)

28 серпня 1998 року позивач зареєструвала шлюб та змінила прізвище на з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » (а.с.8).

Згідно Акту про нещасний випадок форми Н-1 від 25 липня 1996 року, 17 липня 1996 року із ОСОБА_2 стався нещасний випадок, внаслідок, якого він загинув (а.с. 10-13).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом РАГС Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу від 18 липня 1996 року серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 55 років, причина смерті пораження технічним електрострумом (а.с. 9).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався нормами ЦК України, в редакції 1963 року та виходив з наявності правових підстав для часткового задоволення позову.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскільки, смерть батька позивача настала на виробництві під час виконання трудових обов`язків внаслідок нещасного випадку на виробництві в 1996 році, колегія суддів вважає, що до правовідносин сторін мають застосовуватися положення статті 440-1 ЦК України в редакції 1963 року.

Згідно зі статтею 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Необхідною умовою виникнення зобов`язання по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди, є заподіяння цієї шкоди. Під шкодою в праві прийнято розуміти всяке применшення блага, що охороняється правом. Благо, що охороняється правом, може бути майновим або особистим немайновим. Внаслідок цього і шкода, що заподіюється благам, що охороняються, може бути майновою і моральною (немайновою). Вказуючи на моральну (немайнову) шкоду, що підлягає відшкодуванню, частина перша статті 440-1 ЦК України не визначає її поняття. Визначення цього поняття міститься в правових нормах спеціальних законів, що регулюють певні види суспільних відносин і передбачають право громадян та організацій на відшкодування моральної (немайнової) шкоди (наприклад, статті 1, 33, 34 Закону «Про зовнішньоекономічну діяльність», стаття 10 Закону «Про режим іноземного інвестування», стаття 24 Закону «Про захист прав споживачів», стаття 44 Закону «Про авторське право і суміжні права», стаття 12 Закону «Про охорону праці» та ін.). Разом з тим, враховуючи особливості правового регулювання суспільних відносин цими законодавчими актами, у відповідних нормах про поняття моральної (немайнової) шкоди, встановлюються і різні її критерії. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Стаття 440-1 ЦК України не містить будь-яких обмежень відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, відповідно до статті 440-1 ЦК України, фізична або юридична особа має право вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди у разі порушення її прав неправомірними діями в будь-яких цивільних та інших правовідносинах. У вказаній статті міститься пряма вказівка на те, що моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянинові або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду. Порушення законних прав, указаних в законі осіб, завжди є протиправним. Отже, неправомірна поведінка заподіювача моральної (немайнової) шкоди є необхідною умовою відповідальності, тому суд при розгляді справ цієї категорії зобов`язаний з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних або фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні. У статті 440-1 ЦК України виявляється дія принципу генерального делікту, закріпленого в статті 440 ЦК України, в силу якого заподіяння шкоди признається протиправним, якщо особа не була управоважена на її заподіяння.

Стаття 440-1 ЦК України є загальною нормою, такою, що регулює деліктні правовідносини. Оскільки моральна шкода, завдана позивачці у зв`язку зі смертю її батька в результаті нещасного випадку на виробництві, не відшкодовується ні на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ні на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ні правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 427, така моральна шкода за наявності для цього підстав повинна виплачуватись особою, яка її заподіяла, на підставі статті 440-1 ЦК України чинної на час виникнення спірних правовідносин.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)», факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Як вбачається з матеріалів справи, батько позивача загинув під час виконання трудових обов`язків.

Звертаючись до суду з позовом позивач просила відшкодувати моральну шкоду, завданої смертю батька на виробництві з відповідача - ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг»", як з винної у смерті її батька особи.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві з відповідача - ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг»", з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_2 з 21 вересня 1981 року по 17 липня 1996 року працював в Криворізькому спеціалізованому управлінні підприємства «Дніпрококсохімремонт» (а.с.15).

Відповідно до п.2.2 Акту про нещасний випадок від 25 липня 1996 року, місце де стався нещасний випадок, який призвів до смерті батька позивача, є коксовий цех №2 території підсобних приміщень дільниці №7 Криворізького спеціалізованого управління підприємства «Дніпрококсохімремонт».

Згідно додатку №2 до п. 11 Акту, 17 липня 1996 року о 7 годині 30 хвилин майстер Криворізького спеціалізованого управління підприємства «Дніпрококсохімремонт» Цидулін І.І ОСОБА_5 направив 3-х робітників ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на виконання робіт по вистиланню пода рампи № НОМЕР_3 для складування кокса Криворізького коксохімічного заводу. Робітники прибрали сміття і змивали пил із рампи водою. Виконуючи підготовчі роботи робітники очікували на прибуття бетону. У зв`язку з тим, що прибуття бетону затримувалося, ОСОБА_2 попросив вогнеупірників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 допомогти йому перекрити підсобне приміщення для зберігання матеріалів та інструментів так як воно протікало. Залишивши робоче місце вони прийшли в підсобне приміщення і почали подавати металошифер на дах, при цьому ОСОБА_2 подавав знизу з приставної металевої драбини. При укладення листа на дах ОСОБА_2 вирішив його поправити та потяг на себе, знаходячись на драбині, при цьому була ушкоджена ізоляція електропровода, що знаходився під напругою 220В, та лежав зверху на рубероїдній покрівлі. Після відключення електроструму ОСОБА_2 не втримався на драбині та впав на землю. Від дії електроструму він отримав смертельну травму (а.с. 52, 54).

Згідно додатку №3 до п. 13 Акту, працівниками, які допустили порушення законодавчих та інших нормативних актів з охорони праці є начальник дільниці №7 ОСОБА_9 . ОСОБА_10 , який не контролював стан підсобних приміщень і електрозабезпечення, чим порушив п.43. та п. 4.8 «Посадової інструкції начальника виробничої дільниці Криворізького спеціалізованого управління підприємства «Дніпрококсохімремонт»; майстер Цидуля І.І., який не забезпечив сувору дотримання працівниками робочої інструкції і виробничої дисципліни, чим порушив п. 3.6 «Посадової інструкції майстра виробничої дільниці» та потерпілий ОСОБА_2 , який без дозволу майстра залишив своє робоче місце та приступив до виконання не дорученої йому роботи, чим порушив вимоги п. 7.15.4, 17.15.5, 7.15.9 «Положення про систему управління охороною праці на Криворізькому спеціалізованому управлінні підприємства «Дніпрококсохімремонт» (а.с. 53, 56).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа, Відкрите акціонерне товариство «Дніпрококсохімремонт» припинена 30 березня 2005 року, номер запису 0009743 (а.с.41-42).

У статті 51 ЦПК України, визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження-до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Зокрема, відповідно до ч.3 ст. 51 ЦПК України після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (17 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

У пункті 8 Постанови Пленуму ВСУ "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 N 2 роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Таким чином, заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З огляду на те, що суд першої інстанції не перевірив та не надав належної оцінки доводам ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» про те, що зазначене підприємство не є належним відповідачем у справі, оскільки потерпілий ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Криворізьким спеціалізованим управлінням підприємства «Дніпрококсохімремонт», а тому відповідальність за наслідки нещасного випадку несе організація, з якою цей працівник перебував у трудових відносинах.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином не перевірив належність відповідача ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» до спірних правовідносин у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про те, що відповідач ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг»" є належним відповідачем у даній справі, й безпідставно стягнув з ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди у розмірі 187 785 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві.

Згідно п.13 ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позивач по справі на підставі Закону України Про судовий збірзвільнена від сплати судового збору за подачу позовний заяви, судовий збір за подання ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг»" апеляційної скарги в розмірі 2816,80 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві відмовити.

Судові витрати, понесені Публічним акціонерним товариством «Арселор Міттал Кривий Ріг» за подання апеляційної скарги в розмірі 2 816 (дві тисячі вісімсот шістнадцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 травня 2020 року.

Головуючий:

Судді: