ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1206/20
Провадження № 2/210/1170/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"21" травня 2020 р.
Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкорпорація» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 27 лютого 2020 року звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я 141690,00 гривень без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів.
В обґрунтування позову, посилався на те, що позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інкорпорація» (далі - ТОВ «Інкорпорація») на посаді монтажника з монтажу сталевих та ЗБК. 02 лютого 2011 року близько 11 години 40 хвилин, перебуваючи на залізничному вагоні Думнкар № НОМЕР_1 , який стояв на залізничній колії № НОМЕР_2 ДЦ-1 ДП-6 ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми: закрита травма грудної клітини; перелом Х-ХІ ребер справа; закрита травма живота: забій передньої черевної стінки; закритий осколковий перелом правої променевої кістки в типовому місті; перелом кісток тазу; забій поперекового відділу хребта. Підприємством складено акти форми Н-1 та Н-5, якими встановлено вину відповідача у нещасному випадку. Висновком МСЕК від 16.08.2011 року позивачу встановлено первинно втрату професійної працездатності в розмірі 30% та третю групу інвалідності. Останнім переоглядом 13.09.2007 року МСЕК - 25% втрати професійної працездатності з 01.09.2017 року безстроково. Внаслідок ушкодження здоров`я від нещасного випадку на виробництві позивачу спричинена моральна шкода, яка виражається у тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування; порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання; постійно відчуває виражене запаморочення, хиткість, головний біль, загальну слабкість, підвищений артеріальний тиск, болі в попереку з іррадіацією в ліву ногу парастезія з нею. Наявність даних негативних явищ в житті позивача свідчить про постійне перенесення позивачем больових відчуттів, а також вказує на відсутність у позивача можливості в достатній мірі реалізовувати себе в професійній сфері, повноцінно працювати, реалізовувати свої звички та вподобання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя позивача та зменшення благ, які він мав до моменту травмування та втрати професійної працездатності тощо.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.
Відповідач - ТОВ «Інкорпорація» повідомлений про перебування в провадженні суду цивільного позову за юридичною адресою підприємства, копія ухвали про відкриття провадження, позовна заява з додатками повернулися до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Правом надання відзиву на позов не скористався.
У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності докази, подані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді монтажника з монтажу сталевих та ЗБК у ТОВ «Інкорпорація» (а.с.17, 18).
В пункті 4 Акту визначено причини нещасного випадку: організаційна - невиконання вимог інструкції з охорони праці, невиконання посадових обов`язків. Технічні та психофізичні причини - відсутні (а.с.25).
Встановлено осіб, винних у нещасному випадку - ОСОБА_1 - монтажника з монтажу сталевих та ЗБК, ОСОБА_3 - бригадира монтажної бригади, ОСОБА_4 - майстра будівельно-монтажних робіт, ОСОБА_5 - машиніста крана (а.с.26).
ТОВ «Інкорпорація» 05.02.2011 року складено Акт №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форми Н-1) (а.с.17-25).
Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 16.08.2011 року позивачу встановлено первинно втрату професійної працездатності в розмірі 30% з 16.08.2011 року по 01.09.2012 року та встановлено третю групу інвалідності (довідка серії 10 ААА №072089) (а.с.10, 11).
Повторно 10.10.2012 року - визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25%, внаслідок трудового каліцтва з 01.09.2012 року по 01.09.2013 року, інвалідність не визначено (довідка серії: 10 НОМЕР_3 №083429 ) (а.с.10, 11).
28.10.2015 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25%, внаслідок трудового каліцтва з 01.09.2015 року по 01.09.2017 року, інвалідність не визначено, що підтверджується випискою з акта огляду Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії: 12ААА №013652 (а.с.14, 15).
13.09.2017 року переогляд МСЕК визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% з 01 вересня 2017 року - безстроково, внаслідок трудового каліцтва, інвалідність не встановлено. Рекомендовано медикаментозне лікування, ВМП ( довідка серії 12ААА №018980) (а.с.16).
У зв`язку з наслідками травми, отриманої на виробництві, позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні з 02.02.2011 року по 25.02.2011 року (а.с.29); з 30.03.2011 року по 19.04.2011 року (а.с.30), з 11.05.2012 року по 21.05.2012 року (а.с.31, 32); з 25.03.2013 року по 09.04.2013 року (а.с.33), з 04.07.2013 року по 15.07.2013 року (а.с.34, 35); з 31.12.2014 року по 10.01.2015 року (а.с.36, 37); з 01.12.2015 року по 11.12.2015 року (а.с.38, 39); з 21.03.2016 року по 30.03.2016 року (а.с.40, 41); з 03.01.2017 року по 13.01.2017 року (а.с.42, 43); з 07.05.2019 року по 24.05.2019 року (а.с.44, 45).
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).
Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності,виду діяльності чи галузевої належності.
Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року №20-рп/2008 громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач ТОВ «Інкорпорація» повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, оскільки вина підприємства доведена актами форми Н-1 та Н-5.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у зв`язку з трудовим ушкодженням встановлений, оскільки позивач зазнав зменшення обсягу трудової діяльності, змушений щорічно проходити курси лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації життя тощо.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням вказаних фактичних даних у справі, правових норм, які підлягають застосуванню, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: вину позивача у нещасному випадку на виробництві, ступінь втрати професійної працездатності, характер, інтенсивність і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, необхідність прикладати значні зусилля для продовження активного життя, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переносить у зв`язку з профзахворюванням.

При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч.3 ст.175, п.1.ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа №761/11472/15-ц.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача ТОВ «Інкорпорація» в дохід держави судовий збір в сумі 840,80грн.

Враховуючи викладене, керуючись рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року, ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.ст.10, 11, 27, 60, 88, 137, 213-215 ЦПК України, ст.ст.173, 237-1 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкорпорація» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкорпорація» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я 50 000,00 гривень (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкорпорація» () в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення через Дзержинський суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкорпорація» (), юридична адреса: 50006, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Ландау, 21-А.

Суддя: Н. Ю. Вікторович