Справа № 182/8329/19
Провадження № 6/0182/102/2020
У Х В А Л А

Іменем України

22.05.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: судді Багрової А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка направлена до суду державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Божко Євгеном Михайловичем, про відмову від примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала до виконавчої служби заяву про відмову стягувача від примусового виконання судового наказу.

Посилається на те, що 09.01.2020 року Нікопольським міськрайонним судом за її заявою був виданий судовий наказ №182/8329/19, провадження №2-н/0182/62/2020 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її ім`я на утримання їхнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу), починаючи з 03.12.2019 року і до повноліття дитини.

15.01.2020 року державним виконавцем ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження з його виконання.

На даний час між нею та боржником ОСОБА_2 відсутні спори про визначення місця проживання та утримання дитини, у зв`язку з чим підстав для примусового стягнення аліментів немає. Зазначає, що її звернення до суду було обумовлене тимчасовими суперечками між нею та ОСОБА_2 , однак останній ніколи не ухилявся та не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з утримання сина.

Враховуючи, що вони в усному порядку, згідно з ч.1,2 ст. 181 СК України, досягли домовленості щодо утримання та виховання малолітньої дитини, а підстави для обов`язкового укладення нотаріальної угоди з утримання сина немає та така угода може негативно вплинути на їхні доброзичливі стосунки з ОСОБА_2 , і, як наслідок, на емоційний стан сина, ОСОБА_1 просить суд прийняти її відмову від примусового виконання судового наказу від 09.01.2020 року.

Розглянувши матеріали справи та заяву, суд дійшов наступного.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Судовий наказ про стягнення аліментів набирає законної сили з моменту його постановлення таоскарженню шляхом подання боржником заяви про його скасування не підлягає (ч. 1 ст. 170 ЦПК України). Згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Частиною 1 ст. 273 СК України передбачено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ч.1 статті 434 ЦПК України передбачено, що заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.3 статті 434 ЦПК України, суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 206 цього Кодексу, зокрема, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

У заяві представника стягувача зазначає домовленість сторін про сплату аліментів на утримання сина.

Статтею 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Статтею 190 СК України передбачено, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору.

Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно.

У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її.

Перевіривши доводи заяви та додані до заяви документи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ч.5 статті 206, ч.3 статті 434 ЦПК України слід відмовити у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання наказу про стягнення аліментів на користь дитини, оскільки до заяви не надано будь-яких доказів, що ОСОБА_1 , діючи як законний представник свого сина, та боржник ОСОБА_2 вчинили дії передбачені статтями 189-190 СК України та досягли згоди щодо сплати аліментів на дитину.

Крім того, ч.1,2 ст. 181 СК України, згідно з якими способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними та той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, на яку посилається заявник, регулює взаємовідносини між батьками щодо утримання дитини за взаємною згодою. У той же час, ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, посилалася на ухилення ОСОБА_2 від виконання свого батьківського обов`язку з утримання сина (а.с.1), тобто ними не було досягнуто згоди щодо утримання дитини, а, отже, дані норми Закону застосуванню не підлягають.

Доводи ОСОБА_1 про негативний вплив нотаріальної угоди на взаємовідносини між сторонами та, як наслідок, негативний вплив на емоційний стан дитини суд вважає необґрунтованими та недоведеними. Натомість, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, національні суди зобов`язані діяти в якнайкращих інтересах дитини.

Таким чином, оскільки аліменти є власністю дитини, то суд дійшов до висновку, що дії стягувача, як законного представника свого сина, суперечать закону та інтересам дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин, з метою забезпечення захисту прав малолітнього ОСОБА_3 на стабільне, належне матеріальне забезпечення, суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у забезпеченні її заяви про відмову від примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 206, 434 ЦПК України суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка направлена до суду державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Божко Євгеном Михайловичем, про відмову від примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду ( м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня складання повної ухвали апеляційної скарги.

Роз`яснити, що відповідно до Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину.

Ухвалу складено 22.05.2020 року.

Суддя: А. Г. Багрова