ПОСТАНОВА

Іменем України

04 травня 2020 року м. Кропивницький

справа № 388/690/19

провадження № 22-ц/4809/707/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2020 року у складі судді Степанова С. В. і

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути на свою користь аліменти в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач - ОСОБА_2 є батьком позивача.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.06.2016 з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти до досягнення позивачем повноліття.

Оскільки, на даний час, позивач досяг повноліття, є студентом І курсу денної форми навчання історичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка (далі - КНУ імені Тараса Шевченка ) та не працює, йому необхідна матеріальна допомога на оплату коштів за проживання у гуртожитку, на проїзд до м. Києва та назад на вихідні, на проїзд по самому місту в міському транспорті, на харчування, на забезпечення навчального процесу, на одяг та інше.

Оскільки відповідач має регулярний дохід, так як працює водієм в ПП «Орбіта», та отримує заробітну плату, відповідно він має можливість сплачувати аліменти на період навчання позивача.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу), починаючи з 27.05.2019 року та до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення 23-х років.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах сум платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач за місцем роботи отримує мінімальну заробітну плату, тобто має обмежені доходи, а тому вимоги позову підлягають частковому задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати частково рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 17.02.2020 та ухвалити нове рішення (у відповідній частині) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно на час навчання останнього, по день закінчення навчання, тобто до 30.06.2022, але не більше як до досягнення ним 23-х років.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято без урахування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, тому є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції, при вирішенні питання про відкриття провадження, мав би залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху, адже вона не містить ціни позову та копії письмових доказів, надані позивачем, не засвідчені у встановленому законом порядку.

На даний час відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, отримує мінімальну заробітну плату, сплачує аліменти у розмірі ј частини заробітку щомісяця до повноліття ще одного сина ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому може сплачувати аліменти на утримання позивача, що продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини свого заробітку (доходу).

Позивачем не було надано будь-яких доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти на навчання у заявленому розмірі, а також доказів своєї матеріальної незабезпеченості та потреби в утриманні у вказаному розмірі.

Судом першої інстанції всупереч дійсним обставинам справи, без жодного доказу зроблено помилковий висновок про можливість стягнення аліментів в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, без з`ясування відомостей про матеріальний стан матері, з якою він проживає, не долучено та не підтверджено належними доказами про отримання нею доходу, відомості про працевлаштування чи одержання пенсійних чи інших соціальних виплат, доходу від передачі в оренду майна, перебування чи не перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітна особа та отримання допомоги від держави, чи має вона можливість утримувати позивача в цілому чи частково та чи взагалі надається така допомога позивачу на навчання, чи позбавлена вона можливості працювати та чи дійсно позивач потребує матеріальної допомоги враховуючи, що ним на виконання рішення суду за виконавчим листом і до цього часу сплачувалися аліменти на утримання синів, у тому числі на позивача.

Стягнення судом першої інстанції з відповідача в дохід держави судового збору у сумі 768,40 грн не ґрунтується на вимогах закону, оскільки, враховуючи, що позовні вимоги судом першої інстанції задоволено частково, то і стягнення судового збору мало стягуватись пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 подав до суду клопотання, в якому просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є студентом 1 курсу денної форми навчання Київського національного університету ім. Т. Шевченка, термін навчання до 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою (а. с. 4).

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

У силу положень частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Знам`янського міського управління юстиції Кіровоградської області 08 червня 2001 року, в графі батько зазначений відповідач ОСОБА_1 ( а. с. 3).

Позивач ОСОБА_1 є повнолітнім, що також підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 3).

Позивач є студентом І ОС «бакалавр» курсу денної форми навчання історичного факультету КНУ ім. Тараса Шевченка та закінчує навчання 30 червня 2022 року, що підтверджується копією довідки № 046/669 від 21 травня 2019 року (а. с. 4).

Відповідач працює водієм у ФОП ОСОБА_5 та має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи № 10 від 01 липня 2019 року (а. с. 20).

Загальна сума доходу ОСОБА_2 за період січень-червень 2019 року за винятком аліментів становить 15 601 грн 94 коп.

На підставі рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2016 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією виконавчого листа, виданого 17 листопада 2016 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області (а. с. 7).

Визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за місцем роботи отримує мінімальну заробітну плату, тобто має обмежені доходи.

Однак, суд першої інстанції залишив поза увагою, що на підставі рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2016 року з ОСОБА_2 також стягуються аліменти на утримання ще одного сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією виконавчого листа, виданого 17 листопада 2016 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області (а. с. 7).

Наведе свідчить, що судом першої інстанції не в повній мірі дотримано приписів частини першої статті 182 СК України.

За таких обставин рішення суду в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні, тобто зменшенню з визначених судом 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача до 1/6 частини.

Інші доводи, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, в тому числі щодо розміру судового збору, який стягнуто з відповідача в дохід держави, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні суд першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції рішення.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2020 року в частині розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП- НОМЕР_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП- НОМЕР_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти його утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко