УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., перевіривши виконання вимог ст. 316 ЦПК України за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Розаліївська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,-

У С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Розаліївська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення.

Змістом заявлених вимог є встановлення юридичного факту, що померла ОСОБА_2 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання про підсудність цивільної справи Дніпровському районному суду м. Києва, як суду обраним заявником, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз статті 316 ЦПК України дає можливості дійти висновку, що вказана норма процесуального закону, що визначає підсудність справ категорії окремого провадження, на відміну від норм, якими слід керуватися при визначенні підсудності справ категорії позовного провадження, не містить вказівки щодо обрання підсудності саме за зареєстрованим місцем проживання однієї із сторін справи.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Зі змісту заяви убачається, що заявник адресою свого місця проживання зазначає АДРЕСА_1 .

Положеннями ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, з матеріалів справи та інформацією наданою заявником щодо місця свого проживання убачається, що заявник фактично проживає на території на яку поширюється юрисдикція Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Беручи до уваги вищезазначене та враховуючи вимоги чинного законодавства встановлено, що справа Дніпровському районному суду м. Києва не підсудна та підлягає передачі на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю за місцем проживання заявника.

За викладених обставин, керуючись ст. ст. 19, 260, 316, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу № 755/13900/20 (провадження № 2/755/1359/20) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Розаліївська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення передати на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя