Номер справи 623/4223/19
Номер провадження 2/623/146/2020
12 травня 2020 року м. Ізюм
Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.
за участю секретаря Ноль С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
23.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в якій зазначила, що вона є власником Ѕ частки житлової квартири АДРЕСА_1 . Квартирою вона володіє на підставі свідоцтва про приватизацію, виданого згідно з розпорядженням від 23.06.1999року № 1111. Друга половина квартири належала її сину - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина ще не оформлена. Свідоцтво про право власності від 23.06.1999 року, реєстраційний номер 1111 зареєстровано в Ізюмському БТІ. З нею в квартирі зареєстрований її син - ОСОБА_2 . Реєстрація проведена в 2002 році. Проте вже тривалий час син не проживає у даній квартирі, не оплачує комунальних послуг та не бере участі у її утриманні. Її син не проживає в квартирі з 2003 року, бо він давно виїхав за кордон. Вона є людиною похилого віку, тому їй досить важко підтримувати квартиру у належному стані, поратися по господарству та вона потребує допомоги сторонніх осіб. Однак для вчинення певних правочинів щодо квартири для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих в ній осіб, а його реєстрація в квартирі не дозволяє їй розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує її законні права. Довідкою голови квартального комітету про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 21.10.2019 року встановлено, що відповідач дійсно зареєстрований у квартирі,але не проживає у ній з 2003 року. Крім того факт не проживання сина у квартирі з 2003 року підтверджується актом за підписом двох моїх сусідів і завірений головою квартального комітету № 28.
Просить суд визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 її сина - ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав.
Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом з таких підстав неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача ОСОБА_2 , оскільки він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з`явився в судове засідання, заперечень проти позову не надав, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.06.1999 року видане Ізюмським тепловозоремонтним заводом позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.7)
Відповідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 8)
Позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_4 .
Відповідач ОСОБА_2 , був зареєстрований з 07.12.2002 року був зареєстрований у вказаному будинку, зі згоди власника. (а.с. 14)
Згідно довідки про склад сім`ї виданої головою квартального комітету кварталу № 28 від 21.10.2019 року ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 зареєстрований але фактично не проживає в квартирі з 2003 року. (а.с.9)
Оскільки квартира по АДРЕСА_2 належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у зв`язку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України.
Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегіть встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідач втратив в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з 2003 року по день розгляду справи у суді в будинку не проживає.
Відповідач порушує права позивача тим, що не знявся з реєстрації як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням.
В зв`язку з тим, що відповідачем ОСОБА_2 не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими.
За таких обставин позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,12,13,89,258,259,263-265,280-283 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 , таким що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
У відповідності до п.3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Суддя: Т. Д. Бєссонова