Провадження № 2-о/638/22/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Омельченко К.О.

секретаря судового засідання - Юрченко Д.С.

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про встановлення факту спільного проживання з годувальником та перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 грудня 2020 року звернулася в суд із заявою про встановлення фактів сумісного проживання та перебування на утриманні.

Свою заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30 травня 2014 року. З 2004року та по день смерті вони мешкали разом з чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 , де був зареєстрований її чоловік та син ОСОБА_3 , однак вона була зареєстрована за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 . Квартира АДРЕСА_4 є особистою приватною власністю заявника ОСОБА_1 та всі особові рахунки за відкриті на її ім*я, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату комунальних послуг. Заявник є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 2412грн., а її чоловік на день смерті отримував пенсію в розмірі 8566,87грн., тобто основним та постійним джерелом засобів для існування для заявника була допомога з боку чоловіка, на утриманні якого вона перебувала і з яким вони вели сумісне господарство. Після смерті чоловіка ОСОБА_2 заявниця звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника, в чому їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю довідки, яка підтверджує факт спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки адреса її реєстрації відмінна від адреси реєстрації її чоловіка та відсутністю довідки про перебування її на утриманні, на момент смерті годувальника ОСОБА_2 . Для отримання пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, необхідно встановити факт сумісного проживання. У зв`язку з чим, вона вимушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні.

Посилаючись на вищенаведене, заявник просить встановити факт її постійного сумісного проживання разом з чоловіком ОСОБА_2 та факт її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник подала заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно з якою підтримує заявлені вимоги з підстав, викладених у ній.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав суду письмові пояснення, згідно з якими при вирішенні питання про встановлення факту спільного проживання заявниці з її чоловіком, та перебуванні на його утриманні покладається на думку суду.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявп підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно п.2 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 30 травня 2014 року, виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.05.2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим 27 травня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області.

З наданих пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено, що заявник ОСОБА_1 з 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , дня смерті свого чоловіка ОСОБА_2 спільно з ним проживала, вела спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , знаходилась на утриманні свого чоловіка, доглядала за ним, оскільки з 2016року він хворів, а останні півтора роки не міг самостійно себе обслуговувати та пересуватися.

Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови заявника у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 та її чоловік були зареєстровані за різними адресами. Проте, фактично заявник ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 було призначено пенсію, що підтверджується пенсійним посвідченням. Померлому ОСОБА_2 також була призначена пенсія (8566,87грн), що значно перевищує розмір пенсії ОСОБА_1 (2412,00грн), що підтверджується довідкою № 3335 від 31.05.2019року про доходи пенсіонера ОСОБА_1 , виданою начальником управління та історією по картковому рахунку померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно з вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та інший вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно вимог ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Заявницею доведено факт постійного проживання з ОСОБА_2 Поясненнями свідків також підтверджено, що заявниця перебувала на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо факту сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та перебування заявника на утриманні останнього, а тому заяву слід задовольнити. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити вищевказаний факт .

Керуючись ст.ст. 2, 5 , ч.3 ст.12, 81, 259, 263-265, 268, 315, 319 ЦПК України, п. п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про встановлення факту спільного проживання з годувальником та перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) разом з її чоловіком ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 , на момент його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.05.2020р.

Суддя К.О. Омельченко