Провадження № 2/337/572/2020
ЄУН № 337/101/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Карташевої І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

АК «Страхова компанія «Країна»звернулася до суду з позовом у якому вказала, що04.10.2017 року між ПАТ «Страхова компанія «Країна» та ТОВ «СМ ТРАНС» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 56-63/УА/ 0164038/2.1.5. Предметом Договору були майнові інтереси ТОВ «СМ ТРАНС», пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мерседес», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

У відповідності до умов Договору страхування Позивач взяв на себе зобовязання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

18.12.2017 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ»,державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », в м. Запоріжжя на Хортицькому шоседопустила зіткнення з автомобілем «Мерседес», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, Відповідач визнала свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт.

На підставі страхового акту ПАТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 8833 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована за полісом № НОМЕР_3 в ПрАТ «СК «ВУСО», то остання керуючись ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувала ПАТ «СК «Країна» страхове відшкодування в розмірі 4651,49 грн.

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 4181 грн. 51 коп.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 4181 грн. 51 коп., та сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2020 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін.

30.03.2020 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому вказано, що 18.12.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ЗАЗ, державний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача та Мерседес державний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «СМ ТРАНС» та який застраховано у позивача відповідно до договору добровільного страхування від 04.10.2017 №56-63/УА/0164038/2.1.5.

Учасниками дорожньо-транспортної пригоди складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 18.12.2017. Відповідно до вказаного повідомлення відповідач визнала свою вину у здійсненні ДТП.

В подальшому, обидва учасника ДТП у встановленому законодавством порядку та строки звернулись до свої страхових компаній із повідомленнями про ДТП.

Представники TOB «СМ ТРАНС» та позивача 18.12.2017 року склали акт огляду транспортного засобу. При цьому до огляду не були залучені відповідач та суб`єкт оціночної діяльності.

05.01.2018 року TOB «СМ ТРАНС» надав позивачу рахунок-фактуру №ГЛ- 000001 від 05.01.2018, складену ФОП ОСОБА_2 , на суму 10458 грн. відшкодування вартості ремонту транспортного засобу.

02.02.2018 року позивач здійснив виплату застрахованій особі - ТОВ «СМ ТРАНС» у розмірі 8833 грн. відійнявши від суми шкоди розмірі обов`язкової франшизи у сумі 1625 грн.

29.08.2018 року позивач звернувся із претензією №7864 про відшкодування вище вказаної суми в порядку статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до страховика відповідача ПАТ «СК «ВУСО».

Далі встановити фактичні обставини справи з наданих позивачем документів важко, оскільки позивачем дуже вибірково надані документи, що її стосуються.

Судячи з усього, третя особа здійснила на користь позивача часткове погашення розміру шкоди у сумі 4651,49 грн.

Вказана сума обґрунтована тим, що відповідно до ремонтної калькуляції №822519 (де і ким вона зроблена не зрозуміло) вартість ремонту склала 15362,33 грн., проте виплаті, на думку третьої особи, підлягає лише 4651,49 грн. вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу у розмірі 70%, яка складає 5581,79 грн., а від неї слід відняти ще й вартість ПДВ у розмірі 930,30 грн.

Після цього 19.11.2018 року позивач нібито звернувся із претензією №10558 до відповідача про сплату 4181,51 грн. різниці між фактичним розміром шкоди та отриманим розміром страхового відшкодування. До речі, будь-яких доказів направлення цієї претензії на адресу відповідача не надано і так само не конкретизовано що за додатки на 2-х аркушах нібито направлялись разом із нею.

Відповідачем укладено договір добровільного страхування (поліс) №АК/4371396 із третьою особою. Відповідно до нього ПАТ «СК «ВУСО» (третя особа) зобов`язалась відшкодувати (застрахувала) цивільно-правову відповідальність відповідача у розмірі 100000 грн. із франшизою - 0 грн.

Як зазначалось, ліміт відповідальності відповідача становить 100000 грн., що значно перевищує розмір завданої шкоди, а відтак має бути відшкодованим на загальних підставах саме третьою особою, а не відповідачем. Оскільки покладення такого обов`язку на відповідача суперечить самому змісту інституту страхування.

У матеріалах позовної заяви взагалі відсутній звіт про оцінку завданої шкоди. Натомість наявний лише рахунок-фактура, з якого неможливо встановити чи дійсно здійснювався ремонт без урахування фізичного зносу чи ні.

Взагалі відсутні будь-які докази, які підтверджують факт наявності фізичного зносу у розмірі 70% або іншому розмірі в автомобіля, застрахованого у позивача.

В листуванні між позивачем та третьою особою наявне посилання на якусь ремонтну калькуляцію № НОМЕР_4 (ким і коли вона зроблена не зрозуміло) у якій вартість збитків відрізняється від вартості фактично відшкодованої.

Частина листування між позивачем та третьою особою взагалі відсутнє. Так, у листі третьою особи від 04.12.2018 №25665 є посилання на лист позивача від 19.11.2018 №10553, який відсутній у матеріалах справи. Також відсутній страховий акт №11054-24 від 16.11.2018 про здійснення страхового відшкодування на користь позивача.

Також, у тому ж листі третьої особи від 04.12.2018 №25665 третя особа прямо вказує на необхідність подання додаткових документів для збільшення страхової виплати, а саме: акт виконаних робіт, підтвердження факту оплати ремонту (фіскальний чек) та розрахунок експерта.

Вказані документи, не надані позивачем й суду.

Тобто, позивач не надав третій особі (і суду також) документів, які підтверджують розмір завданої шкоди у встановленому законодавством порядку і вирішив стягнути цю суму з відповідача. Однак, розмір шкоди повністю покривається лімітом відповідальності відповідача і не може бути з нього стягнуто. Просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

27.04.2020 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій вказано, що сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту № УА/0164038 від 04.10.2018 року було погоджено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом визначення вартості відновлювального ремонту, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу (п. 4 Договору),а також вартість ремонтних робіт на підставі рахунку СТО.

В подальшому з метою визначення вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «Мерседес», державний номерний знак « НОМЕР_1 », АТ «СК «Країна» було здійснення направлення страхувальника на СТО - ФОП ОСОБА_2 .

З урахуванням пошкоджень автомобіля СТО було виставлено рахунок.

Згідно до рахунку № ГЛ-000001 від 05.01.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес», державний номерний знак « НОМЕР_1 », склала: 10458 грн.

На підставі вказаного рахунку АТ «СК «Країна» було складено розрахунок страхового відшкодування та в подальшому згідно страхового акту було виплачено Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 8833 грн.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування по страховому випадку склав 8833 грн.

Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована за полісом № НОМЕР_3 в ПрАТ «СК «ВУСО», то остання керуючись ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувала ПАТ «СК «Країна» страхове відшкодування в розмірі 4651,49 грн.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством,включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону №1961-IV).

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Мерседес», державний номерний знак « НОМЕР_1 » було виготовлено 2004 року, тобто на момент настання дорожньо-транспортної пригоди пошкодженому транспортному засобу було більше 7 років,внаслідок чого Страховиком винної особи було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, який склав 0,7 на всі деталі, які були замінені.

Тобто Страховик Відповідача діяв в межах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортнихзасобів».

Позивач скористався свої правом на звернення до Страхової компанії Відповідача, а ПрАТ «СК «ВУСО» виплатила всю суму, яку потрібно було відшкодувати за договором обов`язкового страхування.

Отже Позивач відшкодував за Договором страхування фактичний розмір шкоди, що підтверджує рахунок СТО.

Страховик Відповідач відшкодував матеріальний збиток, тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу.

Позовну вимогу Позивача складає різниця між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням за договором обов`язково страхування.

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Враховуючи викладене, при розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було виплачено страхове відшкодування саме у розмірі 4651,49 грн.

Різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносудеталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими віл страхового відшкодування і страхової виплати.

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 4181 грн. 51 коп. яке повинен відшкодувати Відповідач.

Текст позову фактично містить клопотання позивача про розгляд справи за відсутністю представника позивача.

Від відповідача до суду 30.03.2020 року надійшла заява про розгляд справи за її відсутності

Третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» до суду не з`явилось, було належним чином повідомлене, заяв не надало.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, що 04.10.2017 року між ПАТ «Страхова компанія «Країна» та ТОВ «СМ ТРАНС» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА 0164038.

Предметом договору являються майнові інтереси ТОВ «СМ ТРАНС», пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки MERCEDES BENZ SPRINTER 413 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 7.1 договору, фізичний знос деталей не враховується, і ремонт ТЗ здійснюється СТО на вибір страховика.

Відповідно до повідомлення про дорожньо транспортну пригоду,18.12.2017 року о 08-00 годин, сталася дорожньо транспортна пригода за участі транспортного засобу марки MERCEDES BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «СМ ТРАНС» і транспортного засобу марки ЗАЗ 1103, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до повідомлення відповідач ОСОБА_1 визнала свою вину у здійсненні ДТП, яке відбулося 18.12.2017 року.

Як визначено ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до рахунку фактури № ГЛ-000001 від 05.01.2018 рокуФОП ОСОБА_2 , вартість ремонту автомобіля MERCEDES SPRINTER 413 CDI, НОМЕР_1 , склала 10458 грн.

12.01.2018 року, ТОВ «СМ ТРАНС» звернулось до ПАТ «Страхова компанія «Країна» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно до страхового акту № 56-63/УА/ 0164038/2.1.5.1 від 01.02.2018 року, розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті, визначено ПАТ «Страхова компанія «Країна» в сумі 8833 грн.

Платіжним дорученням № 999 від 02.02.2018 року ПАТ «Страхова компанія «Країна» сплатило ФОП ОСОБА_2 за страховим актом№ 56-63/УА/ 0164038/2.1.5.1 від 01.02.2018 року, грошову суму у розмірі 8833 грн.

Як передбачено ст. 993 ЦК України,до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до повідомлення про дорожньо транспортну пригоду від18.12.2017 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була,з 21.09.2017 року,застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом № АК4371997.

За змістом ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

29.08.2018 року ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернулось з претензією № 7864 до ПрАТ «СК «ВУСО» про здійснення страхового відшкодування у розмірі 8833 грн.

Норми Закону України від 01.07.2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , є спеціальними для страховика.

У відповідності до п. 22.1. ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як передбачено ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Листом від 26.11.2018 рокуПрАТ «СК «ВУСО» повідомило ПАТ «Страхова компанія «Країна», що згідно зі страховим актом № 11054-24 від 16.11.2018 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі 4651,49 грн. по претензії № 7864, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 70%.

Оскільки ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування урозмірі, визначеному статтею 29 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіляз урахуванням фізичного зносу, то у страховика невиникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди істраховою виплатою, незважаючи на те, що збитки єменшими від страхової суми(ліміту відповідальності).

Згідно ст. 1194 ЦК України Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

19.11.2018 року ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернулось до ОСОБА_1 з вимогою сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та отриманим розміром страхового відшкодування у суму 4181,51 грн.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року(справа№ 6-691цс15), постанові Верховного Суду від 13.05.2019 року(справа № 522/538/17, провадження № 61-16282св18), зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Матеріалами справи встановлено, що вартість майнового збитку, завданого пошкодженнямтранспортного засобу марки MERCEDES BENZ SPRINTER 413 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, та суд приходить до висновку про те, що з відповідачки, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним виплаченим розміром відшкодування, та отриманим страховим відшкодуванням.

Посилання відповідачки на постанову Великої ПалатиВерховного Суду(№ 755/18006/15-ц) від 04.07.2018 року, підлягають відхиленню, оскільки обставини у справі № 755/18006/15-ц не є релевантними з обставинами даної справи, у зв`язку з чим доводи відповідачки, які викладені у відзиві у цій частині, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 229, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_5 , зареєстрована АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (р/р НОМЕР_6 в ПАТ КБ «Правекс-Банк», код ЄДРПОУ 20842474, м. Київ, вул. Електриків, буд.29А)грошову суму у розмірі 4181(чотири тисячі сто вісімдесят одна) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_5 , зареєстрована АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (р/р НОМЕР_6 в ПАТ КБ «Правекс-Банк», , м. Київ, вул. Електриків, буд.29А)сплачений судовий збір у розмірі 1921(одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відповідно пункту 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя:

Повний текст рішення складений 20.05.2020 року

Суддя: