РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18917/17

пр. № 2/759/213/20

31 січня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: П`яничук І.В.,

при секретарях: Медвідчук В.В., Дрозі Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Миколаєнко Є.В.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Голиці Т.І., Хомич І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Вишнева міська державна нотаріальна контора Державний нотаріус Михальчук Лідія Володимирівна про усунення від права на спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просив суд постановити рішення, яким усунути ОСОБА_2 від права спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . І він, і відповідач по справі є синами ОСОБА_3 . Як вказує позивач, його батько ОСОБА_3 був особою похилого віку, часто хворів, в червні 2015 р. переніс операцію з приводу заміни тазостегнового суглобу, через деякий час у нього виявили онкологічне захворювання ( пухлину нирок), операцію з видалення якої провели 23.12.2015 р. Однак, після проведення вказаної операції стан здоров`я погіршився, і в січні 2017 р. після падіння у останнього було зламано хребець, після чого батько потребував постійного стороннього догляду, який надавав йому виключно він, купував ліки, продукти харчування, обслуговував батька. Натомість відповідач жодним чином допомоги не надавав, хоча про стан здоров`я був обізнаний. ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_3 помер, вказує, що похованням батька займався виключно він, взяв на себе сплату всіх необхідних сум. Вказував, що починаючи з 2015 р. відповідач, його брат, постійно вимагав від батька складення заповіту на його ім`я, погрожував, також зазначав, що аналогічні дії відповідач вчиняв і щодо їх матері, оскільки протягом січня-лютого 2012 р. здійснював незаконне проникнення до квартири в якій проживала їх мати ОСОБА_4 звідки викрав ювелірні вироби, за що був засуджений відповідно до вироку Святошинського районного суду м.Києва. Враховуючи наведене та те, що відповідач свідомо самоухилився від надання будь-якої допомоги як матеріальної так і моральної своєму батьку, який через похилий вік та ряд хвороб потребував надання даної допомоги, просив суд постановити рішення, яким усунути ОСОБА_2 від права спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м.Києва від 26.12.2017 р. відкрито провадження по вказаній справі та призначено підготовче судове засідання.

Згідно з частин 1-2 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

05.02.2018 р. відповідачем через представника подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вказуючи на те, що ОСОБА_3 дійсно був особою похилого віку, однак отримував пенсію, яка в достатній мірі могла забезпечити його потреби, як в ліках так і продуктах харчування, наголошував, що його батько не був в безпорадному стані і не потребував постійної сторонньої допомоги, зазначав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити стан здоров`я спадкодавця та перебування його в безпорадному стані, та ухилення відповідачів від обов`язку доглядати за батьком, що є предметом доказування в межах даного спору.

24.04.2018 р. позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивачем зазначено обставини якими заперечуються доводи відповідача зазначені в відзиві.

25.09.2018 року Святошинським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи для розгляду по суті в судовому засіданні.

Позивач та представник позивача - адвокат Миколаєнко Є.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі, пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями майна першої черги за законом є його сини ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказували суду на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , мати позивача і відповідача, батько останніх ОСОБА_3 проживав разом з позивачем зв адресою : АДРЕСА_1 , як вказує позивач його батько ОСОБА_3 , був людиною похилого віку, часто хворів, в червні 2015 р. переніс операційне втручання з приводу заміни тазостегнового суглобу, після вказаної операції, потребував постійного стороннього догляду, оскільки не міг самостійно передвигатись, обслуговувати себе, кім того як сама операція так і протез на який замінили суглоб були досить дорогі, під час проведення обстеження після даної операції у батька виявили онкологічну пухлину нирок, і в грудні 2015 р. вимушені були провести операційне втручання з приводу видалення пухлини нирок, однак коли в січні 2016 р. його виписали з лікарні то покращення щодо його стану здоров`я не відбулося, в листопаді 2016 р. він знову потрапив до лікарні, а після повернення додому в січні 2017 р. впав і зламав хребець. Як зазначає позивач, з 2015 р. після першої операції батька він постійно знаходився поряд з ним, був вимушений залишити роботу, щоб мати можливість доглядати батька, всі свої кошти витрачав на лікування батька, а на той час відповідач жодної участі в житті батька не приймав, жодних коштів чи допомоги не надавав, батько неодноразово просив його прийти і відвідати його, показати онуку яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак на всі прохання отримав відмову. Вказували, що навіть коли батько помер, відповідач не приймав участі у похованні батька, відвідав лише церемонію прощання і то був на ній 10 хвилин, на могилі батька не був.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов, який приєднано до справи, вважав заявлені вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки як позивач так і його батька ніколи його про допомогу не просили, крім того вказував, що на час коли хворів його батько він також хворів і не працював і не мав можливості надавати матеріальну допомогу, зазначав, що на похованні батька він дійсно був не тривалий час оскільки сам на той час перебував в лікарні, на могилі дійсно не був, оскільки не знає де було поховання. Наголошував, що ні батько, ні сам позивач - його брат про допомогу його не просили, також вказував, що його батько 30.02.2017 р . батько подарував його брату позивачу квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а також на те, що його батько був досить заможною людиною, мав накопичення та отримував достойну пенсію. В подальшому в судові засідання не з`явився, з урахуванням того, що в справі приймає участь його представник, з належним чином оформленими повноваженнями, суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності.

Представник відповідача - адвокат Голиця Т.І. в судовому засіданні просив в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов, який приєднано до справи, вважав заявлені вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Третя особа Державний нотаріус Михальчук Лідія Володимирівна Вишневої міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності, що суд з урахуванням обставин справи та думки учасників судового розгляду вважає за можливе.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). ( ст. 1216 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. ( ст. 1261 Цивільного кодексу України )

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 19.05.2017 року. (а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 і його батьками відповідно до свідоцтва про народження зазначено : батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 ( а.с. 184 т.с. 1)

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 і його батьками відповідно до свідоцтва про народження зазначено : батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 ( а.с. 188 т.с. 1)

Після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Вишневої міської державної нотаріальної контори з заявами про відкриття спадщини. ( а.с. 180, 187 т.с. 1).

26 вересня 2017 року Державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи за №61286907 у спадковому реєстрі. (а.с.10)

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 з червня 2015 року перебував у лікарні де йому зробили операцію по заміні тазостегнового суглобу, вказаний кульшовий суглоб було придбано відповідно до рахунку фактури № О5ОМ - 36673 від 12.06.2015 р. за 83 600 грн. та в червні 2015 р. проведено заміну правого кульшового суглобу. ( а.с. 12-14 т.с. 1).

Згідно до виписного епікриза з медичної картки стаціонарного хворого № 16417/15 ОСОБА_3 проходив стаціонарне лікування в Національному інституті раку з 23.12.2015 р. до 12.01.2016 р. ( а.с. 14).

Також відповідно до виписки № 5222 від 01.03.2017 р. ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 22.02.2017 р. по 01.03.2017 р. з приводу компресійного перелому хребця ( а.с. 15 т.с. 1).

Відповідно до довідки Управління ПФУ Київської області від 09.02.2018 р. ОСОБА_3 знаходився на обліку в Управлінні ПФУ Київської області та отримував пенсію з січня 2014 р. яка в середньому складала 6500 грн. ( а.с. 77 т.с. 1).

Відповідно до наданої суду трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що останній звільнений за власним бажанням з Кафедри регіональної економіки і туризму з 17.03.2015 р. ( а.с. 18 т.с. 2).

Також, як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 займався похованням батька, організовував та оплатив поховальні послуги, що підтверджується зокрема Довідкою Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №687 від 19.05.2017 року (а.с.11 т.с. 1)

Допитані судом в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , вказували суду на наступні обставини.

А саме, свідок ОСОБА_6 вказував, що родину ОСОБА_15 знає з 2007 р., оскільки є сусідом позивача, знає, що батьком ОСОБА_3 мешкав разом з ОСОБА_16 і саме останній опікувався батьком, допомагав коли той хворів, купував ліки, доглядав його коли батько вже не міг самостійно себе обслуговувати. Відповідача не бачив, ОСОБА_2 розповідав йому, що у ОСОБА_17 народилась дитина і він дуже хотів її побачити, однак ОСОБА_17 навіть дитину до діда не привозив.

Свідок ОСОБА_10 вказував на те, що є товаришем позивача, з кінця 2011 р. часто бував в гостях у позивача в будинку на Петропавлівській Борщагівці, зазначав, що добре знав і батька позивача ОСОБА_3 , вказував що з 2015 р. стан здоров`я батька позивача значно погіршився, він переніс декілька операцій, за весь час як перебування в лікарнях так і вдома його доглядав ОСОБА_16 , який допомагав йому, останній рік хворів майже постійно, останні місяці перед смертю практично постійно лежав, догляд за ним здійснював позивач, відповідача не бачив.

Свідок ОСОБА_14 вказував суду на те. що добре знає позивача, знав і його батька, допомагав транспортом позивачу коли треба було відвозити до лікарні батька, забирав його разом з позивачем з лікарні в 2016 р., возив в 7 му лікарню що по вул.Котельникова в м.Києві і може стверджувати, що ОСОБА_3 потребував допомоги і догляду, оскільки коли він привіз його з лікарні в 2016 р. і позивач відчиняв двері до будинку то саме він тримав батька бо той самостійно стояти не міг. Також ОСОБА_3 йому особисто розказував, що його син ОСОБА_17 погрожує йому. щоб переписав на нього житло інакше будуть обшуки, однак подробиці йому не відомі. Самого ОСОБА_17 в будинку у позивача не бачив, бачив що допомагала в догляді сестра померлого. Вказував, що йому відомо що з ліками для ОСОБА_3 допомагав друг позивача ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_9 вказував суду на те, що є товаришем позивача і з 2013 р. часто бував в його будинку, де він проживав разом з батьком і він добре знав і батька позивача ОСОБА_3 , вказував що з 2015 р. стан здоров`я батька позивача значно погіршився, він переніс декілька операцій, за весь час як перебування в лікарнях так і вдома його доглядав ОСОБА_16 , який допомагав йому, останній рік хворів майже постійно.

Свідок ОСОБА_11 вказував суду на те, що знав ОСОБА_3 з 1980 р., в з 2015 р. він особисто часто звертався до нього з приводу допомоги як водія, підвозив і забирав його з лікарні, завжди його супроводжував син ОСОБА_16 , В 2016 р. бував у них вдома 4-5 раз на місяць, в 2017 р. був 2-3 рази, ОСОБА_3 був вже в важкому стані вдома, доглядав його ОСОБА_16 , про якого він говорив що це єдина його надія. Знає, що ОСОБА_3 отримував пенсію в районі 7000 грн. однак вказаної суми не вистачало для проведення лікування і всі ліки і процедури допомагав йому оплачувати ОСОБА_16 . Щодо ОСОБА_17 то свідком того щоб батько просив у нього допомоги він не був, однак знає що батько раніше завжди допомагав йому.

Свідок ОСОБА_12 вказував суду на те, що він знайомий і з позивачем і з відповідачем з 2004-2005 р., з 2014 р. почав товаришувати з ОСОБА_16 , бував у нього вдома, добре знав і його батька, знає що з 2015 р. ОСОБА_16 практично постійно був поряд з батьком, допомагав його підніматись та спускатись в будинку, доглядав його в лікарнях де він перебував на лікуванні, він також особисто приїздив до ОСОБА_19 в лікарню, допомагав купувати ліки, також вказував що друзі їх спільні з ОСОБА_16 допомагали з придбанням ліків.

Свідок ОСОБА_7 , вказував суду на те, що добре знає сторін по справі, ходив з ОСОБА_17 разом в школу в один клас, а потім став сусідом позивача і спілкувався з їх батьком ОСОБА_20 , оскільки писав кандидатську і радився з ОСОБА_3 , знає, що з 2016 р. останній вже тяжко хворів, доглядав його оман, також вказував що в 2016 р. ОСОБА_16 просив у нього в борг гроші для лікування батька.

Свідок ОСОБА_8 , яка судом була допитана двічі, вказувала суду на те, що є сестрою померлого ОСОБА_3 і тіткою позивача і відповідача, вказувала, що з 2015-2016 р. її брат почав сильно хворіти, йому зробили дві тяжкі операції, замінили суглоб і онкологічну операцію, з 2015 р. він потребував і матеріальної і фізичної допомоги, особисто вона у вільний час приїздила додому до ОСОБА_16 і брата, прибирала, готувала їжу, однак ОСОБА_16 перебував з батьком весь час, щодо допомоги відповідача зазначала, що особисто вона дзвонила ОСОБА_17 за пів року до смерті брата і просила його про допомогу, просила прийти навідати батька, показати онуку, однак ОСОБА_17 не відреагував на її прохання. Вказувала, що ОСОБА_17 приїздив до батька за місяців вісім до смерті, побув на кухні і пішов і за два тижня до смерті приїхав показати онуку також побув 5 хвилин і пішов. Також вказувала, що і похованням батька займався саме ОСОБА_16 , а ОСОБА_17 участі не приймав. Вказувала, що їй відомо про те, що в лютому 2017 р. ОСОБА_17 дзвонив до батька і просив з погрозами щоб той переписав на нього квартиру трикімнатну щоб можна було продати двокімнатну, ця розмова засмутила брата, а через тиждень була аналогічна розмова.

Свідок ОСОБА_13 вказував суду на те, що з 1988 р. знав ОСОБА_3 , до 2002 р. спілкувались рідко, а потім почали спілкуватись частіше оскільки почали працювати азом, знає, що ОСОБА_3 жив разом з сином ОСОБА_16 , бував у них вдома, вказував, що йому відомо що ОСОБА_3 лежав в лікарні приблизно місяць, в лікарні він його не провідував, однак коли вони спілкувались після виписки то останній розказував йому, що ліки дуже дорогі і на операцію витрачено приблизно 80000 грн. Вказував, що на операцію витрачено особисті кошти саме ОСОБА_3 та його друзів і після виписки з лікарні і до смерті за ним доглядав ОСОБА_16 , сина ОСОБА_17 він не бачив. Однак зазначав, що кошти у нього ОСОБА_21 ніколи не просив.

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема, й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Як вбачається з заперечень відповідача, останній вказує, що з 2015 р. у нього погіршились відносини з братом ОСОБА_16 і тому він не міг шляхом вільного доступу провідувати батька, сам батько про жодну допомогу його не просив, був пенсіонером за віком. Працював, отримував і пенсію і заробітну плату в розмірі достатньому для забезпечення достойного рівня життя.

Вказував на те, що ОСОБА_3 мав достатні заощадження, оскільки в 2011 р. особисто подарував йому кошти від продажу автомобіля «Шкода Октавія» в розмірі 16000 доларів США. ( а.с. 35 т.с. 1).

Також, як вказує відповідач особисто він з 2011 р. не працює ( а.с. 38 т.с. 1), з 19.03.2015 р. ОСОБА_2 надано третю групу інвалідності за загальним захворюванням до 16.03.2016 р. ( а.с. 41 т.с. 1) в подальшому інвалідність не продовжено.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась ОСОБА_22 , батьками якої зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_23 ( а.с. 43).

Дійсно 04.11.2009 р. та 05.10.2006 р. від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 надано довіреності щодо управління то розпорядження майном ( а.с. 45,46 т.с. 1).

Дійсно, на час смерті та поховання ОСОБА_3 відповідач перебував на стаціонарному лікуванні в НІХТ АМН України ім.О.О.Шалімова з 15.05.2017 р. по 22.05.2017 р. ( а.с. 53).

Однак, вказані відповідачем обставини не вказують на те, що відповідач не мав можливості надавати як фізичну так і матеріальну допомогу батьку ОСОБА_3 оскільки дійсно в період хвороби батька оплачував лікування з 06.07.2015 р. по 21.07.2015 р. своєї собаки в МПП «Фауна Сервіс» що склало 16384 грн. та 1320 грн. ( а.с. 143-157 т.с. 1).

Також слід врахувати, що з наданих суду китанцій про сплату позивачем витрат на оплату газу та газопостачання у позивача за час 2015 р. та 2017 р. часто виникала заборгованість з оплати вказаних послуг, що однозначно вказує на те, що коштів було не достатньо для роведення вказаних оплат ( а.с. 104-116 т.с. 1).

Також слід зауважити, що за вказаний період для лікування ОСОБА_3 було придбано ліки та проведено ряд медичних досліджень, які за своєю вартістю однозначно вказують на те, що пенсії яку отримував на той час померлий не є достатньо для оплати вказаних досліджень та ліків, продуктів харчування, витрат щодо оплати за комунальні послуги ( а.с. 117-124 т.с. 1).

Також, для вирішення питання щодо усунення від спадкування обов`язково слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

В даному випадку, як встановлено в судовому засіданні відповідачу було відомо про існування хвороби у батька, про його стан здоров`я та те, що батько потребує його допомоги як матеріальної так і фізичної.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц.

З метою повного та всебічного розгляду справи, судом були допитані, заявлені сторонами у відповідних клопотаннях, свідки, які вказували суду на те, що зі сторони відповідача жодної допомоги як матеріальної так і моральної, фізичної батько не надавалось з червні 2015 р. і по час смерті, що однозначно свідчить про ухилення особи - відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, та в повній бездіяльності бездіяльності особи відповідача, яка спрямована на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним».

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд керується положеннями статті 16 ЦК України, відповідно до частини 1 якої, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При цьому за змістом статей 4, 265 ЦПК України позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 ЦПК України)

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України)

Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню

У відповідності до ст.141 ЦПК України є доцільним вирішення итання про стянення з відповідача на користь позивача сплаченого судовго збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 1224 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2-5, 12, 13, 76-81, 83, 89, 90, 133, 141, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Вишнева міська державна нотаріальна контора Державний нотаріус Михальчук Лідія Володимирівна про усунення від права на спадкування за законом - задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.В.П`ятничук