Справа № 724/1556/19
Провадження № 2/724/13/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2020 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.
при секретарі: Ватамана І.І.
за участю сторін:
представника позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Хотині Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В якій просила стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.08.2013 року вона одружилася з відповідачем ОСОБА_3 . Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського РУЮ у Чернівецькій області, актовий запис № 41. Від шлюбу вони з відповідачем мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заочним рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.12.2017 року даний шлюб розірвано.
Вказує, що вона з дитиною на даний час проживає окремо і дитина перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач ОСОБА_3 не надає добровільної допомоги на утримання дитини.
Також зазначає, що вона самостійно здійснює догляд за сином, підприємницькою діяльністю не займається, у власності земельної частки (паю) немає, також немає у власності і нерухомого майна та житла.
Зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, який необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона забезпечити сама не може сама, при цьому батько дитини є здоровою та працездатною особою, а тому зможе сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу). Вважає, що факт розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо утримання дитини.
Тому, підтримуючи вищевикладене, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В подальшому, 20.11.2019 року позивач ОСОБА_2 надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила прийняти дану заяву до розгляду та стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 8000 гривень, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подання позову до суду.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання 12.05.2020 року не з`явилася, 23.01.2020 року надала до суду письмові пояснення, в яких підтримала заяву про збільшення позовних вимог, та просила її задовольнити. Також вказала, що зазначені позивачем та його представником фактичні обставини, які викладені в заяві є неправдивими, безпідставними та не знайшли свого відображення в жодному письмовому документі. Також вказала, що вони з дитиною зареєстровані та проживають в АДРЕСА_2 . Право власності на будинок, в якому вони з сином проживають належить її батькові ОСОБА_5 , її батьки після розірвання шлюбу з відповідачем повністю допомагають їй у вихованні та утриманні дитини. Їхній малолітній син відвідує дошкільний навчальний заклад по місцю їхньої реєстрації та проживання, являється досить всебічно розвинутою дитиною. Зазначає, що вона вчасно та систематично водить дитину на профілактичні огляди у сімейного лікаря, що підтверджується довідкою виданою КНП Хотинським РЦПМД від 14.11.2019 року. Також вказує, що вона після розірвання шлюбу ніколи не перешкоджала відповідачу спілкуватися з їхнім сином, а тому після розірвання шлюбу дитина знаходиться на її повному утриманні та утриманні її батьків. Також звертає увагу на те, що відповідач працює за межами України та отримує заробітну плату, на утриманні іншої сім`ї немає, а отже має можливість утримувати свою дитину, однак всупереч ст. 180 СК України ухиляється від добровільного виконання батьківського обов`язку. Також вказує, що наведений відповідачем факт щодо проживання їхньої дитини разом з відповідачем не відповідає дійсності, а надані копії актів за 2018 рік, спростовуються висновком Служби у справах дітей Хотинської РДА від 10.12.2019 року та письмовими доказами, які додаються до даних пояснень.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні 28.01.2020 року суду пояснила, що вона працює офіційно в обміні валют в м. Хотині. Вказала, що в дитини є мобільний телефон і він сам вирішує чи йому йти до батька, тим більше, що батько взагалі не цікавиться дитиною і син проживає разом з нею з моменту розірвання шлюбу. З 2017 року жодних коштів від відповідача на утримання дитини вона не отримувала. Також вказала, що вона 2,5 роки перебувала за кордоном, та весь цей період часу догляд за дитиною здійснювала її мати.
Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні 28.01.2020 року збільшені позовні вимоги позивача підтримала, та просила їх задовольнити в повному обсязі. Надала суду Висновок Хотинської РДА про визначення місця проживання малолітньої дитини № 9-547-02-25 від 10.12.2019 року, із викладеного в якому, вбачається, що Хотинська РДА дійшла висновку вважати за не доцільне визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 біля батька ОСОБА_3 , жителя м. Хотин, Чернівецької області, що сама представник і наголосила в судовому засіданні.
Представник відповідача ОСОБА_7 в судове засідання 12.05.2020 року не з`явився, але був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.
17.12.2019 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_7 надійшла заява, в якій вказав, що все викладене позивачем в позовній заяві не відповідає дійсності. Зокрема, мова йде про твердження позивачки, яке стосується факту постійного проживання їхньої дитини із нею. Вказує, що згідно акту обстеження житлово-побутових умов, які він додає до заяви, їхній син - ОСОБА_4 на червень місяць 2018 року постійно проживав саме з відповідачем, а не з позивачкою, яка покинула дитину, коли сину було лише 2 роки і син перебував на утриманні відповідача, а на жовтень 2019 року дитина проживала почергово у його родині та родині позивачки.
В судовому засіданні 28.01.2020 року представник відповідача ОСОБА_7 суду пояснив, що є акт обстеження матеріально - побутових умов в якому вказано, що дитина проживає з матір`ю і знаходиться на утриманні обох батьків. Також вказав, що позивачу пропонувалась мирова угода, згідно якої сплата аліментів в добровільному порядку могла бути в розмірі 3000 гривень та вирішувались питання про визначення місця проживання дитини з обома батьками, а тому позивач не бажає, щоб відповідач спілкувався з сином, тому і не погоджується на сплату аліментів в такому розмірі. Аліменти в розмірі 8000 гривень, які просить стягнути позивач, вони з відповідачем не визнають.
28.04.2020 року представник позивача ОСОБА_1 надала до суду клопотання, в якому просила поновити строк подання доказів, оскільки акт обстеження матеріально-побутових умов, який наданий представником відповідача є не законним. Також просила допитати в наступному судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , який є депутатом Хотинської міської міської ради та ОСОБА_9 - секретаря Хотинської міської ради.
Свідок Попов А.М. в судовому засіданні 12.05.2020 року суду пояснив, що йому було пред`явлено акт обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 від 03.10.2019 року, однак він його не підписував, так як не приймав участі в обстеженні цього будинку.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні 12.05.2020 року суду пояснив, що підпис на акті обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 від 03.10.2019 року не його.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні 12.05.2020 року суду пояснила, що дитина сторін ОСОБА_4 з дитинства постійно проживає з матір`ю ОСОБА_2 , а батько ОСОБА_3 , як їй відомо не приїжджає до дитини та нічого їй не надає.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні 12.05.2020 року суду пояснив, що йому відомо про те, що дитина ОСОБА_4 завжди проживала з разом з матір`ю ОСОБА_2 , батька ОСОБА_3 він майже не бачив, про те, чи надає батько допомогу дитині йому невідомо.
Суд, вислухавши пояснення позивача, представників, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, приходить висновку, що вимоги позивача не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 03 серпня 2013 року перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 03 серпня 2013 року.
Згідно заочного рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2017 року в цивільній справі № 724/1411/17 шлюб між сторонами розірвано.
Від шлюбних відносин в сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 16 квітня 2014 року.
Батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Згідно довідки № 3024 від 21.08.2019 року, виданої виконкомом Хотинської міської ради Чернівецької області гр. ОСОБА_2 , 1993 року народження, яка проживає в АДРЕСА_2 , в тому, що її син ОСОБА_4 , 2014 року народження знаходиться на утриманні матері і проживає разом з нею.
У даній довідці викладені обставини, які існують на момент її видачі, тобто більше ніж через рік після видачі довідки № 2242 від 05.06.2018 року.
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 № 4065 від 03.10.2019 року встановлено склад сім`ї: батько - ОСОБА_12 , 1955 року народження, мати - ОСОБА_13 , 1954 року народження, ОСОБА_3 , 1989 року народження, син - ОСОБА_4 , 2014 року народження. Майновий стан задовільний. Потреба - встановлення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 . Висновки комісії: дитина проживає почергово у родині матері і батька та знаходиться на їх спільному утриманні, умови проживання в сім`ї ОСОБА_3 добрі.
Суд критично оцінює достовірність даного акту, оскільки обставини викладені в ньому спростовуються в судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_8 , який є депутатом Хотинської міської ради та ОСОБА_9 який є секретарем Хотинської міської ради, оскільки із наданих в судовому засіданні пояснень вказаних осіб, вони вищевказаний акт обстеження матеріально - побутових умов не підписували, і в будинку для з`ясування викладених обставин не були.
При цьому, згідно матеріалів справи, судом встановлено, що у відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 № 2242 від 05.06.2018 року, який був наданий до матеріалів справи представником відповідача ОСОБА_7 встановлено склад сім`ї: батько - ОСОБА_12 , 1955 року народження, мати - ОСОБА_13 , 1954 року народження, син - ОСОБА_4 , 2014 року народження. Майновий стан добрий. Висновки комісії: дитина проживає на утриманні батька, мати біля двох років знаходиться за кордоном.
Згідно довідки № 2241 від 05.06.2018 року виданої виконкомом Хотинської міської ради гр. ОСОБА_3 , 1989 року народження, який проживає в АДРЕСА_1 , в тому що він дійсно проживає за даною адресою разом зі своїми батьками та малолітнім сином ОСОБА_4 , 2014 року народження. Дитина перебуває на утриманні батька. З дружиною вони розлучені. Зі слів сусідів мати дитини перебуває за кордоном.
Даний доказ стосується обставин, які існували до 05.06.2018 року.
Крім того, згідно матеріалів справи, судом встановлено, що наведений відповідачем ОСОБА_3 та його представником ОСОБА_7 факт, щодо проживання неповнолітньої дити сторін разом з відповідачем не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки обставини викладені у акті за 2018 рік, спростовується і висновком Хотинської РДА від 10.12.2019 року, з якого вбачається, що Хотинська РДА дійшла висновку вважати за не доцільне визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 біля батька ОСОБА_3 , жителя м. Хотин, Чернівецької області.
Позивач не позбавлена права звернутися до відповідача з вимогою відшкодування додаткових витрат, зокрема і витрат на лікування.
При цьому, виходячи зі змісту вказаного висновку, та пояснень позивача та її представника, які були надані в судовому засіданні, судом встановлено, що неповнолітній син сторін ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні.
Інших доказів, які б спростували вказаний факт, а ні відповідачем, а ні його представником суду не надано.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено судом, позивачем було збільшено позовні вимоги, в яких вона просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 8000 гривень щомісячно, проте суд не погоджується із такими доводами позивача та її представника, оскільки матеріали справи не містять доказів, та позивач і її представник таких суду не надали, які б слугували підставою (хвороба дитини, тощо) для стягнення з відповідача аліментів в такому розмірі.
Крім того, матеріали справи не містять і довідки КНП Хотинського РЦПМД від 14.11.2019 року, про те, що позивач ОСОБА_2 вчасно та систематично водить дитину на профілактичні огляди у сімейного лікаря, на яку позивач посилається, як на доказ в письмових поясненнях, які були надані суду 23 січня 2020 року, оскільки така в матеріалах справи відсутня.
При цьому, судом встановлено, що розмір аліментів має бути достатнім для повноцінного розвитку дітей та їх матеріального утримання, та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Також судом враховується, що відповідач ОСОБА_3 є молодою, працездатною особою, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, при цьому матеріали справи не містять доказів на підтвердження важкого матеріального становища чи стану здоров`я відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, виходячи з положень ч.1 ст. 13 ЦПК України та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому, з урахуванням обставин визначених ст. 181 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2014 року народження до досягнення ним повноліття, підлягають задоволенню частково та з відповідача ОСОБА_3 слід стягувати аліменти на користь позивача ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повнолітття.
В іншій частині позову відмовити.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., приймаючи до уваги те, що позивач на підставі ст. 5 закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при пред`явленні до суду позову про стягнення аліментів.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 180, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 77, 78, 80, 89, 141, 263-265, п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_3 ) аліменти на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22 травня 2020 року.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подання апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: О.Г. Єфтеньєв