ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3645/19
провадження № 2/753/3324/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Лаптєвої Ю.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Статус+» про визнання незаконними дій щодо встановлення тарифів за надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій,

встановив:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСББ «Статус+» про визнання незаконними дій щодо встановлення тарифів за надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Позивач заначає, що у вказаному будинку було створено ОСББ "Статус+", однак з моменту реєстрації відповідача по дату складання вказаного позову позивачем жодного разу не було проведено загальних зборів ОСББ "Статус+", на яких було б прийнято рішення про визначення розмірів внесків та платежів на утримання будинку АДРЕСА_1 , а також затвердження проекту бюджету.

Також, між позивачем та відповідачем не укладалось жодного договору про участь в утриманні будинку та прибудинкової території.

Разом з тим, починаючи з жовтня 2016 року позивачу почали надходити від відповідача рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, в яких зазначається, на думку позивача, безпідставно та невідомо ким, встановлений тариф, розмір якого у період з липня 2016 року по лютий 2019 року змінювався тричі, без проведення загальних зборів ОСББ "Статус+" та ухвалення відповідних рішень.

Неодноразові усні та присьмові звернення позивача щодо обгрунтування зазначених у рахунках на оплату житлово-комунальних послуг тарифів, керівництвом ОСББ "Статус+" залишені без відповіді.

Позивач та інші співвласники будинку АДРЕСА_1 позбавлені права в обговоренні тарифної політики ОСББ "Статус+" та права самостійно вирішувати необхідність (доцільність) отримуваних послуг, тобто співвласники вказаного будинку були просто поставлені перед фактом необгрунтованого встановлення, а згодом підвищення тарифів на оплату житлово-комунальних послуг.

Оскільки вказані тарифи було включено до загального рахунку на оплату квартирної плати та комунальних послуг без відповідного рішення загальних зборів ОСББ "Статус+", це призвело до порушення прав позивача, як співвласника багатоквартирного будинку та споживача житлово-комунальних послуг.

У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив суд: визнати незаконними дії ОСББ "Статус+" щодо встановлення тарифів на оплату послуг з утримання будинків та прибудинкових територій у розмірі 3,30 грн/м2 (включаючи відрахування до резервного та ремонтного фондів), у розмірі 3,19 грн/м2 та у розмірі 4,47 грн/м2; визнати недійсними запровадженні ОСББ "Статус+" тарифи на оплату послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, введені в дію з жовтня 2016 року у розмірі 3,30 грн/м2 (включаючи відрахування до резервного та ремонтного фондів), з березня 2017 року у розмірі 3,19 грн/м2 та з липня 2017 року у розмірі 4,47 грн/м2.

Ухвалою суду від 01.04.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. Про причини неявки свого представника у судове засідання не повідомив. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.

Суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні, з наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .

Управління вказаним житловим будинком здійснюється ОСББ «Статус+» з 14.07.2016 року, що вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач вважає, що незаконним діями відповідача, які полягають у встановленні відповідачем тарифів, які було включено до загального рахунку на оплату квартирної плати та комунальних послуг, без відповідного рішення загальних зборів ОСББ "Статус+", що призвело до порушення прав позивача, як співвласника багатоквартирного будинку та споживача житлово-комунальних послуг.

Судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст. 124 Конституції України, ухвалюється судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У цивільному судочинстві судове рішення виноситься по суті правових вимог місцевими загальними судами, а у разі зміни судового рішення по суті - в апеляційному і в касаційному порядку.

Діюче процесуальне законодавство, з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК, у ній, має бути зазначено, зокрема, розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Відповідно, судом встановлено, що матеріали справи не містять повного та беззаперечного обгрунтування позовних вимог позивача.

Водночас, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяв позивачу в реалізації ним прав, передбачених цим Кодексом, зокрема судом розглянуто заявлені представником позивача клопотання щодо витребування доказів та виклику свідків зі сторони позивача. Проте, свідки у судове засідання не з`явились, позиції позивача не підтримали. Та суд ухвалює рішення на основі тих доказах, які наявні в матеріалах справи.

Згідно змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Водночас, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України).

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Контитуції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Інші доводи позивача, які наведені у позові не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно, з урахуванням визначених підстав, правові підстави для задоволення цього позову у цілому відсутні.

Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів».

За таких підстав, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.6 ст.141 ЦПК України, й судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 4, 76, 77, 81, 259, 265, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_3 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Статус+» про визнання незаконними дій щодо встановлення тарифів за надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: