Справа 688/4815/18
№ 2/688/20/20
Рішення

іменем України

14 травня 2020 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Босюка В.А.

при секретарі Кулеші Л.М.,

з участю прокурора Семенюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка справу за позовом керівника Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-25166-СГ від 23.09.2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки площею 2 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу державним реєстратором Олешинської сільської ради 30.11.2016 року зареєстровано право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку. 30.12.2016 року ОСОБА_3 продав вказану земельну ділянку ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 при зверненні до зазначеного органу влади не повідомив, що 03.06.2016 року вже скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2 га. для ведення особистого селянського господарства, тому незаконно повторно використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки одного виду використання, просить визнати недійсним вищевказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-25166-СГ від 23.09.2016 року, витребувати у ОСОБА_2 на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області дану земельну ділянку та стягнути з відповідачів судовий збір.

Ухвалою суду від 28.02.2020 року у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_3 залучено до участі у справі його правонаступника ОСОБА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позові.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, у відзиві на позовпросив відмовити у задоволенні позовних вимог заявлених до управління про визнання недійсним наказу, оскільки ОСОБА_3 у своїх заявах повідомляв, що правом на безоплатну приватизацію земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства не скористався. Крім того просить не стягувати судовий збір, а всі судові витрати покласти на інших відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , будучи належним чином відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, у визначений строк відзив на позов не надали.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_3 від 04.07.2016 року, правонаступником якого є його син ОСОБА_1 , 11 серпня 2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області видано наказ № 22-20871-СГ про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки :07:056), яка розташована за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,000 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

На підставі заяви ОСОБА_3 , 23 вересня 2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області видано наказ № 22-25166-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку, загальною площею 2,000 га (кадастровий номер :07:056:0028) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Як вбачається з даних інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №№ 146897809, 146899540, 30.11.2016 року ОСОБА_3 зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку і на підставі договору купівлі продажу серії НВО № 603730, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Фомовою О.С. 30.12.2016 року, продав її ОСОБА_2 .

В такий же спосіб ОСОБА_3 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га. (кадастровий номер :06:042:0016) для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Городнявської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №№146897809, 146900054 та даними наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-12874-СГ від 24.05.2016 року, виданого на підставі поданої ОСОБА_3 заяви, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення, зміну виду цільового призначення земельної ділянки з «для ведення фермерського господарства (01.02)» на вид «для ведення особистого селянського господарства (01.03)» та надання у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :06:042:0016) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Городнявської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. На підставі договору купівлі продажу серії НВХ № 314838, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Фомовою О.С. 05.07.2016 року, відповідач ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Враховуючи те, що на час отримання спірної земельної ділянки, ОСОБА_3 вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок даного виду використання, суд приходить до висновку, що наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.09.2016 № 22-25166-СГ підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Оскільки підстава набуття спірної земельної ділянки ОСОБА_3 внаслідок визнання вищевказаного наказу недійсним відпала, він мав би повернути незаконно отриману ним земельну ділянку у власність держави. Однак 30.12.2016 року земельна ділянка була відчужена за договором купівлі-продажу відповідачу ОСОБА_2 , у власності якого вона перебуває і на час розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.1ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки у справі не доведено протилежного, суд вважає ОСОБА_2 добросовісним набувачем спірної земельної ділянки. Разом з тим, оскільки сама земельна ділянка вибула з володіння власника (держави) не з його волі, то вона підлягає витребуванню у ОСОБА_2 .

Згідно постанови Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі за № 6-92цс13 особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

Стаття 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Суспільний інтерес, який полягає в поверненні в розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, який свідомо порушуючи закон, набув право власності на неї.

Згідно з практикою ЄСПЛ (наприклад, рішення від 8 липня 1986 року в справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.06.2016 у справі № 6-1376цс16.

Судовий збір відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.09.2016 року № 22-25166-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, загальною площею 2,000 га (кадастровий номер :07:056:0028) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області

Витребувати у ОСОБА_2 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку, загальною площею 2,000 га з кадастровим номером :07:056:0028, яка розташована за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 на користь прокуратури Хмельницької області (, МФО 820172, рахунок НОМЕР_2 ) з кожного по 1174 грн.67 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в Хмельницький апеляційний суд через Шепетівський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 19 травня 2020 року.

Головуючий: В.А. Босюк