Справа № 404/7539/19
Номер провадження 2/404/1947/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючої судді - Панфілової А.В.

при секретарі - Проскурні О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Міської ради міста Кропивницького до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 законним представником якого є ОСОБА_3 треті особи Квартирно- експлуатаційний відділ м. Кропивницький та Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання осіб такими , що втратили право на користування житловим будинком, а саме кімнатою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 її донькою є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23.11.2000 року квартирно-експлуатаційною частиною Кіровоградського району ОСОБА_1 було видано ордер № 23 на заняття житлової площі, а саме кімнати АДРЕСА_1 . Даний гуртожиток був житловим фондом військового містечка № 81 Кіровоградського гарнізону.

Відповідач здійснила реєстрацію свого місця проживання за даною адресою, а також своєї доньки та онука.

28.02.2002 року, розглянувши листи начальника Кіровоградського гарнізону, начальника квартирно-експлуатаційної частини Кіровоградського району, рішення громадської комісії Кіровоградського гарнізону та враховуючи пропозиції громадської комісії з житлових питань Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було прийнято рішення № 198, яким надано статус житлового будинку гуртожитку, що знаходиться по АДРЕСА_3 зі збереженням гуртожитку на 55 місць на першому поверсі.

08.12.2006 року, беручи до уваги клопотання квартирно-експлуатаційного відділу управління Збройних сил України, керуючись рішенням Кіровоградської міської ради від 15 травня 2001 року № 915 «Про депутатський запит депутатів міської ради від виборчих округів № 14, 25, 27 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 », постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482 «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради прийняв рішення № 1425, яким вирішив прийняти безкоштовно до комунальної власності територіальне громади міста Кіровограда житловий фонд військового містечка № 81, а саме, житловий будинок по АДРЕСА_3 з гуртожитком на 55 місць та передав його на баланс комунальному ремонтно-експлуатаційному підприємству № 7.

21.06.2007 року територіальній громаді видано свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно та 20.05.2008 року здійснено реєстрацію права власності на зазначений будинок.

В подальшому, а саме 27.06.2017 року керуючись статтею 143 Конституції України, пунктом 31 частини першої статті 26, частинами першою, п`ятою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зважаючи на клопотання квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницького від 21.02.2017 № 377, з метою забезпечення військовослужбовців Кіровоградського гарнізону тимчасовим житлом Кіровоградська міська рада прийняла рішення № 997, яким вирішила надати в тимчасове користування Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кропивницького на безоплатній основі гуртожиток площею 667,1 кв.м по АДРЕСА_3 для розміщення військовослужбовців Кіровоградського гарнізону строком на 35 місяців з моменту підписання договору.

12 липня 2017 року на виконання вимог вищевказаного рішення між управлінням комунальної власності Кіровоградської міської ради та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Кропивницького було укладено договір користування гуртожитком № 1/17 за яким Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кропивницького було надано на безоплатній основі гуртожиток площею 667, 1 кв.м по АДРЕСА_3 для розміщення військовослужбовців Кіровоградського гарнізону строком на 35 місяців з моменту підписання договору.

В 2019 році з інформації Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницького та доданих до неї документів позивач дізнався про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було знято з реєстрації місця проживання у кімнаті АДРЕСА_1 .

Також ми дізнались, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а її онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з серпня 2018 року по сьогоднішній день (більше року) не проживають у даному житловому приміщенні.

Останні не користуються житловим приміщенням (кімнатою у гуртожитку) за призначенням, не здійснюють його утримання в належному стані (зокрема, не здійснюють власними силами поточний ремонт та не дбають про технічний стан та ремонт технічного обладнання), а також не здійснюють інші обов`язки наймачів, що як наслідок призводить до погіршення останнього.

В судовому засіданні представником позивача позов підтримано повністю.

Представником відповідача ОСОБА_1 надано відзив на позовну заяву з посиланням, що відповідач отримала ордер № 23 на заняття житлової площі, а саме 2 кімнат АДРЕСА_1 .

Протягом зазначеного у позові строку дійсно часто відсутня у займаному її сім`єю житловому приміщенні, оскільки знаходиться у відрядженнях у м. Києві за характером своєї роботи, але по закінченню відрядження ОСОБА_1 кожного разу повертається до АДРЕСА_1 , в якій проживає з 2000 року, так як іншого житла не має.

Так, як вбачається з довідки № 52, виданої 3 лютого 2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 навчається в Технічному ліцеї м. Києва в 10-а класі з 1 вересня 2018 року, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Адвокат Осіпова Ю.Ю. , діючи як представник відповідача ОСОБА_1 надала також суду ордер на представництво ОСОБА_3 (вказано дослівно а.с. 73).

Згідно чинного законодавства не передбачено прізвище в дужках, доказів зміни прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 суду не надано. А враховуючи, заборону передачі законних прав представника матері дитини , адвокат не була допущена до участі в справі як представник дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Явка ОСОБА_3 була визнана обов`язковою, причини неявки суду не повідомлено.

Представником третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу міста Кропивницького підтримано позов повністю . Представник вказала, що в той час , коли вказана квартира пустує, є необхідність заселення інших сімей військових , що потребують поліпшення житлових умов.

Від представника третьої особи Управління з питань захисту прав дітей надано листа про розгляд справи у їх відсутність ( а.с. 199).

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд визнає причини неявки відповідача та третьої особи неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

23.11.2000 року квартирно-експлуатаційною частиною Кіровоградського району ОСОБА_1 було видано ордер № 23 на заняття житлової площі, а саме кімнати АДРЕСА_1 . Даний гуртожиток був житловим фондом військового містечка № 81 Кіровоградського гарнізону.

Відповідач здійснила реєстрацію свого місця проживання за даною адресою, а також своєї доньки та онука.

28.02.2002 року, розглянувши листи начальника Кіровоградського гарнізону, начальника квартирно-експлуатаційної частини Кіровоградського району, рішення громадської комісії Кіровоградського гарнізону та враховуючи пропозиції громадської комісії з житлових питань Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради було прийнято рішення № 198, яким надано статус житлового будинку гуртожитку, що знаходиться по АДРЕСА_3 зі збереженням гуртожитку на 55 місць на першому поверсі.

08.12.2006 року, беручи до уваги клопотання квартирно-експлуатаційного відділу управління Збройних сил України, керуючись рішенням Кіровоградської міської ради від 15 травня 2001 року № 915 «Про депутатський запит депутатів міської ради від виборчих округів № 14, 25, 27 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 », постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482 «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради прийняв рішення № 1425, яким вирішив прийняти безкоштовно до комунальної власності територіальне громади міста Кіровограда житловий фонд військового містечка № 81, а саме, житловий будинок по АДРЕСА_3 з гуртожитком на 55 місць та передав його на баланс комунальному ремонтно-експлуатаційному підприємству № 7.

21.06.2007 року територіальній громаді видано свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно та 20.05.2008 року здійснено реєстрацію права власності на зазначений будинок.

В подальшому, а саме 27.06.2017 року керуючись статтею 143 Конституції України, пунктом 31 частини першої статті 26, частинами першою, п`ятою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зважаючи на клопотання квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницького від 21.02.2017 № 377, з метою забезпечення військовослужбовців Кіровоградського гарнізону тимчасовим житлом Кіровоградська міська рада прийняла рішення № 997, яким вирішила надати в тимчасове користування Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кропивницького на безоплатній основі гуртожиток площею 667,1 кв.м по АДРЕСА_3 для розміщення військовослужбовців Кіровоградського гарнізону строком на 35 місяців з моменту підписання договору.

12 липня 2017 року на виконання вимог вищевказаного рішення між управлінням комунальної власності Кіровоградської міської ради та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Кропивницького було укладено договір користування гуртожитком № 1/17 за яким Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кропивницького було надано на безоплатній основі гуртожиток площею 667, 1 кв.м по АДРЕСА_3 для розміщення військовослужбовців Кіровоградського гарнізону строком на 35 місяців з моменту підписання договору.

В 2019 році з інформації Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницького та доданих до неї документів позивач дізнався про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було знято з реєстрації місця проживання у кімнаті АДРЕСА_1 .

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частинами першою, другою статті 71ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 ЖК України).

Аналіз статей 71, 72ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні понад шість місяців та відсутність поважних причин.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, пункт 50; у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) зазначив, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла.

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і осново положних свобод, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «Необхідне в демократичному суспільстві» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року).

Установлено, що предметом позову є визнання ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, з підстав, передбачених ст. 71 ЖК.

З огляду на матеріали справи кімната АДРЕСА_1 , не є приватизованою.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідачів понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у житловому приміщенні без поважних причин.

Акти обстеження житла, надані позивачем на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, підтверджують лише факт відсутності відповідачів у спірному жилому приміщенні з 21.08.2018 року.

Здійснивши огляд доказів на місці , судом встановлено, що вказана кімната є запустілою, без меблів та особистих речей відповідачів . З пояснень відповідача ОСОБА_1 нею в даний час робиться ремонт , а на час ремонту вони у вказаному житлі не проживають. Огляд на місці повністю спростував вказані доводи. Жодних дій по ремонту не проведено, лише встановлено нові батареї опалення, унітаз забитий мотлохом , зірвані повислі карнизи , залишки поломаних старих меблів ( двох шаф) та пояснення коменданта гуртожитку про не проживання вказаних осіб протягом довгого періоду , які відображені надалі в Акті обстеження умов проживання ( а.с. 192) , дають підстави суду стверджувати про не проживання відповідачів у вказаному житлі , що є підставою для задоволення позову.

Окрім цього, суд звертає увагу на недотримання відповідачем вимог пункту 14 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207 - «у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).»

Аналізуючи вимоги статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» з відповідними змінами та доповненнями можна прийти до висновку , що малолітня чи неповнолітня особа не може бути зареєстрованою в іншому місці ніж за місцем реєстрації одного з батьків - його законних представників , які не позбавлені батьківських прав.

За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку щодо доведеності обставин , вказаних позивачем та третьою особою КЕВ м. Кропивницького і повністю спростування доводів відповідачів , щодо їх тимчасового не проживання у вказаній кімнаті гуртожитку.

При винесенні рішення, суд керується ст.13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК Ураїни, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із тим, що позов задоволено повністю з заявлених до відшкодування судових витрат судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних однакових частках по 960,50грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 13, 81, 141 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов Міської ради міста Кропивницького ( 25022, м. Кропивицький, вул. В. Перспективна 41, код ЄДРПОУ- 26241020) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН- не встановлено) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН- не встановлено) законним представником якого є ОСОБА_3 ( остання відома адреса АДРЕСА_2 , ІПН- не встановлено) треті особи Квартирно- експлуатаційний відділ м. Кропивницький, (25000, м. Кропивницький, пров. Училищний 8) та Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького ( 25000, м. Кропивницький, вул. В. Перспективна 41) про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, задовольнити повністю .

Визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житлом , а саме кімнатою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Міської ради міста Кропивницького 1921 грн. сплаченого судового збору в рівних частках по 960,50грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня підписання суддею рішення .

Повний текст рішення виготовлено 25.05.20р.

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда