20.05.2020
Справа №642/2479/20
2/642/993/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 р. м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г., розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та визнання недійсними договорів, -

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії ПАТ «КБ «Надра» щодо нарахування процентів і пені по кредитному договору №6/4/20/2008/840-К/2403 від 01.09.2008р. після звернення банком з позовом про дострокове стягнення кредиту 15.01.2011р., які є порушенням прав споживача ОСОБА_1 визначенням ціни продукції (заборгованості за кредитом) неналежним чином;

- визнати недійсним договір №6/4/20/2008/840-К/2403 купівлі-продажу (відступлення) права вимоги від 04.12.2018р. за кредитним договором №6/4/20/2008/840-К/2403 від 01.09.2008р.

- визнати недійсним договір від 04.12.2018р. про відступлення прав за іпотечним договором №6/4/20/2008/980-І/2404 від 01.09.2008р.

В позові зазначено, що позивачка є споживачем фінансових послуг ВАТ «КБ «Надра», укладений між нею та ВАТ КБ «Надра» кредитний договір підпадає під ознаки споживчого кредиту, її права як споживача порушено, оскільки банк змінив строк дії Кредитного договору датою звернення, крім того, їй протиправно нараховувались проценти та пеня після закінчення строку дії Кредитного договору, тому до нього підлягає застосуванню ЗУ «Про захист прав споживачів». Крім того, вказала, що в договорі купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором банк відступив ОСОБА_2 право вимоги за кредитним договором на суму, яка не відповідача дійсності, оскільки складається із протиправно нарахованих Банком процентів та пені, тому вважає, що її права як споживача порушені і тому вона звільняється від сплати судового збору. Також, зазначила, що вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги за договором іпотеки є похідною від інших позовних вимог.

Позивачем не виконано вимоги п.п. 2, 9, 10 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме:

- не зазначено дійсної адреси мешкання, а вказано лише поштову адресу;

- не наведено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат;

- не надано підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суд погоджується з тим, що позовна вимога про визнання протиправними дії ПАТ «КБ «Надра» щодо нарахування процентів і пені по кредитному договору №6/4/20/2008/840-К/2403 від 01.09.2008р. після звернення банком з позовом про дострокове стягнення кредиту має відношення до норм Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом із цим, суд вважає, що позивачем не наведено достатніх підстав вважати, що позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів купівлі-продажу (відступлення) права вимоги пов`язані із порушенням споживчих прав ОСОБА_1 на підставіі наступного.

ОСОБА_1 в позовній заяві не наводить які конкретні її права, як споживача, були порушені при укладенні між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 договорів купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

В пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснюється, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Таким чином, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що позов стосується захисту прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Позивачем такі предмет та підстави позову, а також спосіб захисту щодо позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу (відступлення) права вимоги не наведено.

Тому, судом встановлено, що позивачем не сплачено судовий збір за двома позовними вимогами немайнового характеру.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Практика, у тому числі у справах проти інших держав, має застосовуватись органами державної влади, зокрема судами. Згідно з рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи від 14.05.81 №R (81)7 щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, та сталої практики ЄСПЛ вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя, а попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, встановлений судом, визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві.

При цьому, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу необхідно: зазначити фактичну адресу проживання; навести попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат; надати підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; сплатити судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру та надати до суду відповідні платіжні документи.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали до встановленої дати, вказані недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та визнання недійсними договорів залишити без руху.

Запропонувати позивачу виправити недоліки позовної заяви в п`ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали і роз`яснити, що у випадку не виконання вимог суду позовна заява буде вважатися не поданою і буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Ухвала в частині сплати судового збору може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Л.Г. Проценко