ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року

м. Харків

Справа № 642/7109/18

Провадження № 22-ц/818/602/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державний реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцова Маргарита Євгенівна,

третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Псилогос»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» - адвоката Баранова Тараса Олеговича та державного реєстратора Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Шеховцової Маргарити Євгенівни на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року в складі судді Гримайло А.М.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є., третя особа: ТОВ «Псилогос», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

10 жовтня 2019 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просив викласти та задовольнити позовні вимоги, з урахуванням останньої практики Верховного Суду, наступним чином: визнати протиправним рішення державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер: 37134844 від 18 вересня 2017 року та скасувати запис про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень номер 22390904 від 13 вересня 2017 13:12:15.

Позовна заява мотивована тим, що 03 листопада 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований міським відділом РАГС м. Харкова, про що зроблено актовий запис за № 1857.

Рішенням XXXV сесії Харківської міської ради IV скликання від 27 квітня 2005 року «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» ОСОБА_2 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 904,91 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

На вказаній вище земельній ділянці за спільні кошти подружжя було побудовано двоповерховий індивідуальний житловий будинок загальною площею 351,9 кв.м. Право власності на даний будинок було визнано за ОСОБА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова № 2-3020/07 від 16 липня 2007 року. Даним рішенням було встановлено, що на час придбання земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який проти будівництва житлового будинку загальною площею 351,9 кв.м., на земельній ділянці площею 0,0905 га за адресою: АДРЕСА_1 , не заперечував, про що повідомив суд письмово.

У подальшому ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з позовом про розірвання шлюбу та поділ майна. У процесі даного судового провадження виявилося, що право власності на житловий будинок було перереєстровано за ТОВ ««Псилогос».

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судом встановлено, що у якості внеску до статутного капіталу ТОВ «Псилогос» ОСОБА_2 було внесено житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 351,9 кв.м. та житловою площею 144,8 кв.м, який їй належить на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова № 2-3020/07 від 16 липня 2007 року.

У зв`язку з цим 13 вересня 2018 року представником за довіреністю ТОВ «Псилогос» Бобровською О.В. було подано заяву за реєстраційним номером 24139547 для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Як зазначено у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 97655749 від 18 вересня 2017 року підставою виникнення права власності у ТОВ ««Псилогос» на зазначений будинок стали протокол Установчих зборів Засновників ТОВ «Псилогос» номер №1 від 15.08.2018 р. та Акт прийому-передачі № 1 від 18 серпня 2017 року.

Рішенням державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер: 37134844 від 18 вересня 2017 року, право власності на житловий будинок було зареєстровано за ТОВ ««Псилогос».

Враховуючи, що державний реєстратор на момент прийняття оскаржуваного рішення була обізнана про перебування ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі на момент юридичного набуття права власності на майно, права щодо якого реєструються, то відповідно до п. 3 ч. 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідач повинна була відмовити у проведенні державної реєстрації таких прав за відсутності письмової згоди чоловіка ОСОБА_2 - позивача. Тобто надання державному реєстратору рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно, яке було прийнято під час зареєстрованого шлюбу без відповідної письмової згоди іншого із подружжя, не є наданням документу для державної реєстрації, який відповідає вимогам чинного законодавства України.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є., третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Псилогос», про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора задоволено.

Визнано протиправними рішення державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексовий номер 37134844 від 18 вересня 2017 року та скасовано запис про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень номер 22390904 від 13 вересня 2017 року 13:12:15.

До Харківського апеляційного суду державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцовою М.Є. подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

До Харківського апеляційного суду представником ТОВ «Псилогос» - адвокатом Барановим Т.О. подано апеляційну скаргу.

В апеляційних скаргах відповідач та третя особа просять рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позову посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є. мотивована тим, що однією із засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 13 вересня 2017 року до Департаменту реєстрації Харківської міської ради представником ТОВ «Псилогос» було подано заяву для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що відомості Державного реєстру прав відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. На момент проведення реєстрації права власності за ТОВ «Псилогос» , державний реєстратор не був наділений повноваженнями та не мав технічної можливості щодо перевірки факту перебування у шлюбі відчужувача, що могло мати наслідком застосування відповідних норм цивільного та сімейного законодавства. Твердження суду про «відсутність у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомостей про спільне сумісне право власності на нерухоме майно, яке (право) виникло в силу приписів ст. ст. 60, 61 Сімейного кодексу України, не свідчить про правомірність державної реєстрації прав без згоди на те іншого співвласника такого майна, оскільки саме по собі право існує в силу імперативних приписів закону» є безпідставним. Крім того, суд необґрунтовано дійшов висновку «що державний реєстратор на момент прийняття оскаржуваного рішення була обізнана про перебування ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі на момент юридичного набуття права власності на майно, права щодо якого реєструються, то відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону повинна була відмовити у проведенні державної реєстрації таких прав за відсутністю письмової згоди чоловіка ОСОБА_2 . Державний реєстратор діяв згідно вимог закону, оскільки заявником були надані всі необхідні документи, передбачені Законом та Порядком. Таким чином, рішення державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради № 37134844 від 18.09.2017 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є правомірним та таким, що прийнято у межах повноважень та у відповідності до вимог законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, оскільки заявником були надані всі необхідні документи, передбачені Законом та Порядком.

Апеляційна скарга представника ТОВ «Псилогос» - адвоката Баранова Т.О. мотивована тим, що якщо, на думку позивача, саме в результаті державної реєстрації права власності за третьою особою - суб`єктом звернення за такою послугою порушується (не визнається, оспорюється) право власності позивача, то має місце спір позивача про цивільне право з цією особою, яка і має бути належним відповідачем у спорі про скасування запису про проведену державну реєстрацію речового права за особою, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права саме цієї особи. До того ж навіть у випадку, коли суб`єкт державної реєстрації прав не допустив порушень законодавства при проведенні державної реєстрації права, це не є перешкодою для розгляду спору за цивільним позовом, задоволення якого є підставою для вчинення реєстраційних дій. Посилається на правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 807/950/17, від 04 вересня 2018 року у справі № 515/127/18, від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18. Таким чином, судове рішення підлягає скасуванню, у задоволенні позовних вимог належить відмовити у зв`язку із тим, що вони пред`явлені до неналежного відповідача. Посилаючись на правові позиції , викладені в постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 359/122280/13-ц, від 28 лютого 2018 року у справі № 615/1941/15-ц, вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним. Оскаржуване судове рішення безпосередньо стосується прав та інтересів ОСОБА_2 , яку не було залучено до участі у справі. Також вказує, що апелянта не було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, що є підставою для скасування рішення відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України. Крім того, посилаючись на вимоги ст. 126 ЦПК України, зазначає, що заява про зміну предмету позову подана з порушенням встановлених строків без поважних причин, рішення ухвалене на підставі недопустимих доказів.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року клопотання представника товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» - адвоката Баранова Т.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року задоволено.

Поновлено представнику товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» - адвокату Баранову Т.О. строк на апеляційне оскарження на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є., третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Псилогос», про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» - адвоката Баранова Т.О. на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є., третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Псилогос», про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора.

Зупинено дію рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є., третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Псилогос», про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 січня 2020 року закінчено підготовку апеляційного розгляду цивільної за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є., третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Псилогос», про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду на 12 год. 00 хв. 04 лютого 2020 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою державного реєстратора Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Шеховцової М.Є. на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року в складі судді Гримайло А.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є., третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Псилогос», про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 січня 2020 року закінчено підготовку апеляційного розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є., третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Псилогос», про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду на 10 год. 40 хв. 17 лютого 2020 року.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено учасників справи.

06 лютого 2020 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Настенко М.О. подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є. залишити без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року залишити без змін. Зазначає, що судом були встановлені всі обставини справи з урахуванням правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду, рішення є законним і обґрунтованим.

10 лютого 2020 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Настенко М.О. подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» - адвоката Баранова Т.О. залишити без задоволення, рішення без змін.

Також вказав на те, що постановою Верховного Суду від 29 січня 2020 року постанову Харківського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 половини вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Псилогос» у розмірі 3 944 850 грн та в частині вирішення питання розподілу судових витрат скасовано, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2018 року в цій частині залишено в силі.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 листопада 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований міським відділом РАГС м. Харкова, про що зроблено актовий запис за № 1857.

Рішенням XXXV сесії Харківської міської ради IV скликання від 27.04.2005 р. «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» ОСОБА_2 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 904,91 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

На вказаній вище земельній ділянці за спільні кошти подружжя було побудовано двоповерховий індивідуальний житловий будинок загальною площею 351,9 кв.м. Право власності на даний будинок було визнано за ОСОБА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова № 2-3020/07 від 16 липня 2007 року. Даним рішенням було встановлено, що на час придбання земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який проти будівництва житлового будинку загальною площею 351,9 кв.м., на земельній ділянці площею 0,0905 га за адресою: АДРЕСА_1 , не заперечував, про що повідомив суд письмово.

У подальшому ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з позовом про розірвання шлюбу та поділ майна. У процесі даного судового провадження виявилося, що право власності на житловий будинок було перереєстровано за ТОВ «Псилогос».

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судом встановлено, що у якості внеску до статутного капіталу ТОВ «Псилогос» ОСОБА_2 було внесено житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 351,9 кв.м. та житловою площею 144,8 кв.м., який їй належить на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова № 2-3020/07 від 16 липня 2007 року.

Вказана інформація також підтверджується протоколом № 1 Установчих зборів Засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» та актом прийому-передачі № 1 від 18 серпня 2017 року.

У зв`язку з цим 13 вересня 2018 року представником за довіреністю ТОВ «Псилогос» Бобровською О.В. було подано заяву за реєстраційним номером 24139547 для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Як зазначено у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 97655749 від 18 вересня 2017 року підставою виникнення права власності у ТОВ «Псилогос» на зазначений будинок стали протокол Установчих зборів Засновників ТОВ «Псилогос» ОС» номер №1 від 15 серпня 2018 року та акт прийому-передачі № 1 від 18 серпня 2017 року.

Рішенням державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер: 37134844 від 18 вересня 2017 року, право власності на житловий будинок було зареєстровано за ТОВ «Псилогос».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у реєстраційній справі № 101 письмова згода ОСОБА_1 відсутня, вважати житловий будинок АДРЕСА_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_2 не має підстав. Оскільки разом із заявою від 13 вересня 2017 року було подано не всі необхідні документи, була відсутня згода співвласника - чоловіка власниці житлового будинку, державний реєстратор повинна була прийняти рішення про відмову у державній реєстрації прав з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи, що державний реєстратор на момент прийняття оскаржуваного рішення була обізнана про перебування ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі на момент юридичного набуття права власності на майно, права щодо якого реєструються, то відповідно до п. 3 ч. 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідач повинна була відмовити у проведенні державної реєстрації таких прав за відсутності письмової згоди чоловіка ОСОБА_2 - позивача. Тобто надання державному реєстратору рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно, яке було прийнято під час зареєстрованого шлюбу без відповідної письмової згоди іншого із подружжя, не є наданням документу для державної реєстрації, який відповідає вимогам чинного законодавства України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищезазначеним вимогам закону рішення рішення суду не відповідає.

Статтею 128 ЦПК України встановлено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є:1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до частини першої статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

При цьому конституційне право на участь у судовому розгляді, бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним, це є порушенням зазначених вимог законодавства, неналежний виклик сторони у справі є порушенням принципу рівності сторін.

Аналогічна правова позиція була висловлена в Постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 295/5011/15-ц.

Відомості про повернення суду повістки про виклик позивача до суду з вказівкою причини повернення - за закінченням терміну зберігання, не свідчать про відмову позивача від одержання повістки чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду, що не є належним повідомленням про розгляд справи на цю дату.

Викладене узгоджується з правовою позицією, викладено в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц, де суд вказав на те, що повернута повістка з причини - «закінчення терміну зберігання» не є належними способом повідомлення позивача про розгляд справи, який в такому випадку відкладається.

Як вбачається з матеріалів справи, повістки про виклик в судове засідання, призначене на

20 лютого 2019 року (ас. 128 том 1), 26 березня 2019 року (а.с. 135 том 1), 10 травня 2019 року (а.с. 137 том 1) повернулись неврученими ТОВ «Псилогос» за закінченням терміну зберігання, на 12 червня 2019 року - з інших причин (а.с. 157 том 1), 11 вересня 2019 року - за закінчення терміну зберігання (а.с. 171 том 1), 11 жовтня 2019 року (а.с. 182 том 1) - з інших причин.

Таким чином, ТОВ «Псилогос» не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Разом із тим, суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеній в постанові Великої палати Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 807/950/17 державній реєстрації підлягає саме заявлене право і державна реєстрація права здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, встановлених законом, зокрема, на підставі заяви про державну реєстрацію прав, поданої особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто, відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Якщо ж, на думку позивача, саме в результаті державної реєстрації права власності за третьою особою - суб`єктом звернення за такою послугою порушується (не визнається, оспорюється) право власності позивача, то має місце спір позивача про цивільне право з цією особою, яка і має бути належним відповідачем у спорі про скасування запису про проведену державну реєстрацію речового права за особою, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права саме цієї особи.

До того ж навіть у випадку, коли суб`єкт державної реєстрації прав не допустив порушень законодавства при проведенні державної реєстрації права, це не є перешкодою для розгляду спору за цивільним позовом, задоволення якого є підставою для вчинення реєстраційних дій.

За таких обставин ОСОБА_1 заявлено вимоги про визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення, з метою захисту свого права власності на житловий будинок від його порушення іншою особою - ТОВ «Псилогос», за якою таке право було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі зазначеного рішення, та ОСОБА_2 .

Отже, спірні правовідносини пов`язані із захистом права власності позивача, які виникли між позивачем, з однієї сторони, та ОСОБА_2 і ТОВ «Псилогос», за яким таке право було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі зазначеного рішення, з іншої.

Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) не змінює цивільно-правового характеру спору (аналогічний висновок Велика Палата Верховного Суду сформулювала, зокрема, у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16).

Відповідно до правової позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 якщо судом буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача.

Тому за позовом про скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди відповідачем є не суб`єкт держаної реєстрації прав, а особа, щодо права якої здійснено такий запис.

Вищевикладене також узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18.

Вказане суд першої інстанції не врахував.

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення впливає на права, свободи, інтереси ОСОБА_2 та ТОВ «Псилогос», які є належними відповідачами у справі, однак яких не було залучено до участі у справі у якості відповідачів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

За таких обставин рішення суду не може вважатись законним і обґрунтованим, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з відмовою в задоволенні позову.

Беручи до уваги те, що постановлене судове рішення скасовується лише з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційним судом не надається правова оцінка доказам та запереченням які надавалися сторонами на підтвердження чи спростування позову в ході розгляду справи.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з відмовою в задоволенні позову, з ОСОБА_1 на користь державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М.Є. підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2305 грн 20 коп, з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2305 грн 20 коп у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос» - адвоката Баранова Тараса Олеговича та державного реєстратора Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Шеховцової Маргарити Євгенівни задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової Маргарити Євгенівни, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Псилогос», про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової Маргарити Євгенівни судовий збір у розмірі 2305 грн 20 коп у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Псилогос»судовий збір у розмірі 2305 грн 20 коп у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 березня 2020 року.

Головуючий - І.О. Бровченко

Судді : С.С. Кругова

О.В. Маміна