КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 373/1528/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7718/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Гребенюк В.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» про відшкодування збитків, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, остаточно змінивши предмет якого просив зобов`язати відповідача ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» відшкодувати збитки у розмірі 3 544,81 грн.

В обґрунтування вимог зазначав, що відповідач звернувся до Березанського міського суду Київської області з вимогою стягнути з нього грошові кошти в сумі 3 544,81 грн. за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який закріплено за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 03 жовтня 2016 року було скасовано судовий наказ від 16 травня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ» заборгованості за спожитий природний газ в сумі 3 544,81 грн. та судового збору в сумі 689,00 грн. Проте незважаючи на скасування наказу відповідач намагався стягнути з позивача суму коштів у вигляді пред`явлення квитанцій з боргом за постачання природного газу. Зазначив, що його квартиру відключено від магістралі постачання природного газу, тому враховуючи погодні умови в зимовий період був вимушений сплатити 3 544,81 грн., яку вимагав відповідач для відновлення газопостачання (а.с. 3-5, 14, 163-165).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок на ОСОБА_1 . Так, 05 січня 2007 року між позивачем та ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ» (на дату договору ВАТ «КИЇВОБЛГАЗ») укладено Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, дані договірні відносини тривали з дати укладання договору до 01 липня 2015 року, дата ліквідації ліцензії щодо надання послуг з газопостачання всім споживачам. Оскільки у споживачів газу залишилася заборгованість за газопостачання перед ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ», а база даних не розподілялася на дві організації, то між ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ» та ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» 31 липня 2015 року було укладено договір доручення, за яким повірений зобов`язується провести діяльність щодо збору коштів зі споживачів боржників довірителя, які заборгували оплату до 01 липня 2015 року. За період договірних відносин у позивача неодноразово виникала заборгованість за газопостачання, наслідком якої було припинення газопостачання. Так за період з 01 жовтня 2014 року до 01 липня 2015 року споживач використав 2036 куб.м. газу та за спожитий газ були нараховані 3176.83 грн., проте абонентом сплачено лише 1740 грн., тому врахувавши переплату споживача в сумі 12.12 грн. непогашена заборгованість складала 1424.71 грн. З 01 липня 2015 року єдиним постачальником газу був відповідач ТОВ «КИЇОБЛГАЗ ЗБУТ» та за період з 01 липня по 18 грудня 2015 року за показами лічильника позивачу було нараховано ще 2120.10 грн. за спожитий газ, що в сумі складало 3544,81 грн. Вважав, що скасування судового наказу не свідчить про відсутність заборгованості, а є лише свідченням спору між сторонами. Вказував, що 15 листопада 2017 року позивач оплатив заборгованість у сумі 3 544,81 грн. та звернувся до газопостачальної організації з питанням відновлення газопостачання, а 16 листопада 2017 року газопостачання було відновлено, про що складено відповідний акт. Справу просив розглянути за відсутності представника відповідача (а.с. 15-18, 120-123, 195-196).

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 3 544,81 грн. як безпідставно отримані гроші (ст. 1212 ЦК України). Стягнуто з ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» на користь держави судовий збір у розмірі в розмірі 1 762,00 грн. (а.с. 205-206, 207-209).

Не погодившись з рішенням суду, 26 червня 2019 року представник ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» - адвокат Осадчий В.М. направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим внаслідок неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи та внаслідок неправильного дослідження та оцінки наявних у справі доказів. Зазначив, постачання природного газу здійснюється побутовим споживачам на підставі типового договору, затверджується регулятором НКРЕКП та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір є договором приєднання, що укладається на невизначений термін шляхом приєднання споживача до умов договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природній газ, а щодо постачальника - факт споживання природного газу. Вважав, що між сторонами укладено типовий договір постачання природного газу, фактом приєднання ОСОБА_1 до умов договору є споживання природного газу з 01 липня 2015 року по 27 липня 2015 року (дата відключення). За вказаний період позивач не звертався до відповідача зі скаргами та зверненнями про розірвання договірних відносин шляхом відмови від газопостачання з подальшим закриттям особового рахунку. 14 листопада 2017 року ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання до договору постачання природного газу.

Вказував, що судом першої інстанції не досліджено надані докази, з яких вбачається, що позивач сплатив 3 544,81 грн. не для відновлення газопостачання, а як заборгованість за газопостачання. Крім того, судом не прийнято до уваги договір доручення №1-2015-337 з додатками, за яким відповідач від імені ПАТ «Київоблгаз» проводить дії щодо збирання коштів зі споживачів природного газу, що мали заборгованість за газопостачання до 30 червня 2015 року (а.с. 218-221).

Позивач ОСОБА_1 подав відзив в якому апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. На обґрунтування відзиву зазначив, що дослідивши обставини і наявні у справі докази суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову (а.с. 236-245).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сплачені позивачем кошти в сумі 3 544,81 грн. були перераховані на рахунок відповідача для відновлення газопостачання житлового будинку позивача, що свідчить про те, що спірні кошти відповідач набув без достатньої правової підстави (ст. 1212 ЦК України), оскільки право вимоги у останнього не виникло.

Колегія суддів не погодилась з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05 січня 2007 року між ВАТ «КИЇВОБЛГАЗ» (Виконавець) та ОСОБА_1 (Споживач) було укладено типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання № 310-592 за яким Виконавець зобов`язувався здійснити постачання газу до жилого приміщення (квартира АДРЕСА_2 ) позивача, а останній мав сплачувати за спожитий газ (а.с. 38-45).

16 травня 2016 року було видано судовий наказ Березанського міського суду Київської області, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ» заборгованість за спожитий природний газ у сумі 3 544,81 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 689,00 грн.

Вказаний судовий наказ ухвалою Березанського міського суду Київської області від 03 жовтня 2016 року скасовано (а.с. 8).

За Статутом ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» утворено рішенням єдиного учасника ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ» (протокол № 1 від 12 січня 2015 року) (а.с. 75-86).

Згідно постанови Національної комісії державного регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг від 21 травня 2015 року № 1587 було постановлено анулювати з 01 липня 2015 року на підставі заяв ліцензіатів, у т.ч. ліцензію ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ» на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом.

Постановою Національної комісії державного регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг №1588 від 21 травня 2015 року було прийнято рішення про видачу ліцензії ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» на право провадження господарської діяльності на території Київської області з постачання природного газу за регульованим тарифом, строком дії ліцензії з 01 липня 2015 року до 30 червня 2020 року (а.с. 50).

21 липня 2015 року між ПАТ по газопостачанню та газифікації «КИЇВОБЛГАЗ» та ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» було укладено договір доручення №1-2015-337, відповідно до якого ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» набув право отримати грошові кошти від споживачів природного газу - боржників довірителя, які заборгували оплату за поставлений до 01 липня 2015 року довірителем природний газ. За цим договором споживачами природного газу - боржниками довірителя є фізичні особи, яким довірителем надавалася послуга з постачання природного газу по 30 червня 2015 року включно і заборгованість яких не погашена (а.с. 20-27).

Відповідно до додаткової угоди №2 до договору доручення №1-2015-337 від 31 липня 2015 року договір доручення діє до 31 грудня 2017 року (а.с. 27).

Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг № 527 від 21 квітня 2017 року ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України (а.с. 87).

З довідки ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» вбачається, що Переяслав-Хмельницький територіальний відділ реалізації входить до складу ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» та обслуговує у тому числі Березанський, Баришівський, Згурівський та Яготинський райони (а.с. 95).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» з 01 липня 2015 року є виконавцем послуг з постачання природного газу, у т.ч. за адресою позивача та має право отримувати кошти на погашення заборгованості, що виникла до 01 липня 2015 року, з постачання природного газу виконавцем ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ».

У матеріалах справи міститься типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам постачальником ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» (а.с. 46-49).

Згідно з актами про відключення об`єкту (газових приладів) у квартирі ОСОБА_1 було проведено відключення газоспоживаючого обладнання: 27 липня 2015 року, 18 грудня 2015 року, 19 липня 2017 року (а.с. 32, 34, 36).

Відповідачем до суду було надано виписки про фінансовий стан по особовому рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 за угодою № 310596 від 05 січня 2007 року (а.с. 28-29, 30-31, 130-137, 138).

З виписки вбачається, що починаючи з липня 2015 року по листопад 2015 року ОСОБА_1 мав заборгованість по оплаті послуг з газопостачання у сумі 1 604,41 грн.

Згідно акту відвідування від 10 грудня 2015 року ОСОБА_1 користується газом, самовільно включивши його, показники лічильника 17475 (а.с. 33).

Враховуючи показники лічильника станом на грудень 2015 року утворилася заборгованість у сумі 3 544,81 грн. (а.с. 30-31).

Згідно довідки № 19283 від 09 березня 2017 року споживач ОСОБА_1 , який проживає за адресою:АДРЕСА_1 , має особовий рахунок НОМЕР_1 , за користування природним газом заборгованість числиться 3 544,81 грн., газопостачання відключено (а.с. 9).

З виписки по особовому рахунку позивача та квитанції вбачається, що 14 листопада 2017 року ОСОБА_1 сплатив 3 544,81 грн. на погашення заборгованості з газопостачання. У квитанції в призначенні платежу зазначено: оплата за газопостачання (а.с. 57, 138, 173).

14 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Баришівської дільниці Переяслав-Хмельницької ФЕГГ з заявою про відновлення газопостачання у своїй квартирі. На заяві міститься резолюція: відновити газопостачання після оплати послуг (а.с. 170).

Згідно з відомістю на пуск газу від 16 листопада 2017 року в присутності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 було відновлено газопостачання після відключення (а.с. 155).

Між позивачем та відповідачем склалися відносини у сфері житлово-комунальних послуг, які регулюються положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).

Згідно ст. 13 Закону, в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, у визначених цим Законом випадках.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до пунктів 10, 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. N 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 р. N 476), які були чинними на час нарахування відповідачем позивачу заборгованості за спожитий газ і до 16 липня 2016 року, розрахунок населення за надані послуги з газопостачання починаючи з 1 квітня 2015 р. здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 16 1 цих Правил).

Відповідно до п. 11 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Позивач не заперечував факт укладення із ВАТ «КИЇВОБЛГАЗ» 05 січня 2007 року договору та фактичне постачання відповідачем ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» природного газу за адресою квартири позивача із 01 липня 2015 року.

Оскільки встановлено, що позивач фактично споживав послуги з постачання природного газу з боку відповідача ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ», тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 638 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність між сторонами договірних правовідносин.

Посилання в оскаржуваному рішенні на встановлення преюдиційних обставин (ч. 4 ст. 82 ЦПК України) ухвалою Березанського міського суду Київської області від 03 жовтня 2016 року, якою був скасований судовий наказ цього ж суду від 16 травня 2016 року, суд апеляційної інстанції визнав помилковими, оскільки таких обставин вказана ухвала не містить, а скасовуючи судовий наказ, суд не досліджував обґрунтованості дій відповідача щодо нарахування позивачу заборгованості за спожиті послуги (а.с. 8).

Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач ОСОБА_1 не заперечував фактів трьох відключень квартири позивача від газопостачання із складанням актів, доказів оскарження цих дій відповідача не надав і не спростував доводів і заперечень відповідача, що розрахунок заборгованості був складений за фактично спожитий і несплачений газ за показаннями газового лічильника у квартирі позивача за період з 01 жовтня 2014 року до 18 грудня 2015 року, в розрахунку враховані проведені позивачем оплати за спожиті комунальні послуги.

При цьому, доводів незаконності застосування відповідачем встановлених цін/тарифів на постачання природного газу позивач у цьому провадженні не заявляв.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач станом на жовтень 2017 року мав заборгованість з оплати наданих послуг з газопостачання на суму 3 544,81 грн. та був відключений від газопостачання (а.с. 138).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 14 листопада 2017 року сплатив 3544.81 грн. із зазначенням призначення платежу: оплата за газопостачання за адресою АДРЕСА_1 , що свідчить про погашення ним заборгованості за газопостачання (а.с. 173).

У заяві про зміну предмета позову ОСОБА_1 просив зобов`язати ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» відшкодувати збитки у розмірі 3 544,81 грн. (а.с. 164-165).

За змістом ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Встановивши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що сплачені позивачем кошти у сумі 3 544,81 грн. не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, а є сумою заборгованості за отримані послуги газопостачання.

Посилання суду першої інстанції на ст. 1212 ЦК України, як на підставу відмови у позові, колегія суддів визнала помилковими з наступних підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи те, що між сторонами виник спір договірного характеру, а тому застосування судом першої інстанції ст. 1212 ЦК України є безпідставним. При цьому таких підстав позову (ст. 1212 ЦК України) у цьому провадженні в позовній заяві (з урахуванням зміни позовних вимог) позивач не заявляв.

З огляду на наведене апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При цьому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб оригінал виконавчого документа.

Тому, на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути за рахунок держави на користь ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» 2 643,00 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом, сплата якого підтверджується платіжним дорученням (а.с. 217).

З огляду на положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року скасувати, ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» про відшкодування збитків.

Стягнути з Державного бюджету України на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» (код ЄДРПОУ - 39592941) - 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття та касаційному оскарженню до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова