Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, суд,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року до Василівського районного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Згідно заповіту від 30.10.2009 року, мати заповіла ОСОБА_1 все належне їй майно та все майно на яке вона за законом мала б право. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 . Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька, він своєчасно звернувся до нотаріальної контори, в зв`язку з чим було заведено спадкову справу №3 за 2014 рік. Після смерті батька залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно погосподарської книги № 1, номер об`єкту погосподарського обліку № 0059-1 Орлянської сільської ради, обліковується за ОСОБА_3 , земельна ділянка розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в АДРЕСА_1 , яка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку належить померлому ОСОБА_3 . На момент смерті спадкодавець ОСОБА_3 був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 з 1965 року до дня смерті. Позивач ОСОБА_1 був зареєстрований разом з батьком. Під час подальшого оформлення спадкового майна було виявлено, що відсутні оригінали правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок. Постановою державного нотаріуса Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 32/02-31 від 17.01.2020 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , адже документи що посвідчують право власності на будинок та інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не були надані, тому вчинити нотаріальну дію неможливо. За життя батько не отримав свідоцтва про право власності на вищевказаний будинок.

Враховуючи вищевикладене, позивач, просить суд суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок - А, літня кухня - літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, гараж літ. Д, погріб літ. Є, навіс літ. Ж, убиральня літ. З, огорожа № 1), який знаходиться в АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 свого батька ОСОБА_3 .

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Розгляд справи ухвалено провести в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22 квітня 2020 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву із клопотанням розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просить прийняти на розсуд суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області у судове засідання не з`явилася, проти позовних вимог не заперечує.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 08 січня 2014 року.

Родинні відносини позивача та спадкодавця підтверджуються свідоцтвом про народження позивача № НОМЕР_2 від 28 березня 1968 року, де в графі батько записано ОСОБА_3 .

Після смерті батька позивача залишилося спадкове майно, а саме, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно погосподарської книги № 1, номер об`єкту погосподарського обліку № 0059-1 Орлянської сільської ради, обліковується за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Земельна ділянка розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в АДРЕСА_1 , яка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку належить померлому ОСОБА_3 (державний акт серія ЯИ № 404786 від 09.01.2010 року).

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки № 92 від 13.01.2019 року, на день смерті ОСОБА_3 він був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , з 1965 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач ОСОБА_1 був зареєстрований разом із спадкодавцем за вказаною адресою.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

У встановлений законом термін позивач, як спадкоємець за законом, своєчасно звернувся до Василівської державної нотаріальної контори, в зв`язку з чим 17 січня 2014 року було заведено спадкову справу №3 за 2014 рік.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

17 січня 2020 року постановою державного нотаріуса Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області №32/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , адже документи що посвідчують право власності на будинок та інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не були надані, тому вчинити нотаріальну дію неможливо.

За життя батько позивача не отримав свідоцтва про право власності на вищевказаний будинок.

Згідно рішення виконавчого комітету Василівської районної ради народних депутатів Запорізької області від 17 жовтня 1990 року за № 196 про реєстрацію житлового фонду та додаток до нього, в якому вбачається, що вищевказаний житловий будинок АДРЕСА_1 обліковувався за ОСОБА_3 і саме за ним визнавалося право власності на підставі вищевказаного рішення про реєстрацію житлового фонду.

Відповідно до технічного паспорту на вищевказаний спадковий житловий будинок №10 (А ), загальною площею 76,8 кв.м. з надвірними господарськими будівлями та спорудами (літня кухня - літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, гараж літ. Д, погріб літ. Є, навіс літ. Ж, убиральня літ. З, огорожа № 1 ), який знаходиться в АДРЕСА_1 , вартість якого, згідно витягу зі звіту про оцінку нерухомого майна станом на 27 лютого 2020 р. складає - 115850,00 грн.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити:

Визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок - А , літня кухня - літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, гараж літ. Д, погріб літ. Є, навіс літ. Ж, убиральня -літ. З, огорожа № 1 ), який знаходиться в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 його батька ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик