ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1312/20
Провадження №2/477/615/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Дячок Л.С.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2011 року в загальній сумі 54774 грн. 84 коп. та судові витрати по справі в сумі 2102 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 23 квітня 2011 року між сторонами існують договірні відносини.

Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач належним чином не виконував умови договору та не сплачував в повному обсязі кредитні платежі, станом на 02 червня 2020 року має загальну заборгованість в сумі 54 774 грн. 84 коп., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 7).

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не надав, позов визнав частково. Надав суду власний розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість за договором кредиту станом на кінець травня 2020 року складає 25443 грн. 85 коп. (а.с.87-88) Пояснив, що в зв`язку з проходженням ним військової служби з 21.09.2017 року по 21.09.2018 року та перебуванням в резерві з 23.01.2020 року по теперішній час банк не повинен був нараховувати відсотки за кредитом. Водночас зазначив, що 02 листопада 2018 року відсотки, нараховані банком за період проходження військової служби, частково були йому повернуті.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 23 квітня 2011 року відповідач подав анкету-заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк.

Відповідно до зазначеної заяви, позичальник погодився, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами, що викладені на сайті банку www.privatbank.ua (а.с. 34).

Сума кредитного ліміту в заяві не зазначена, не зазначено також строк повернення кредиту, розмір і порядок нарахування процентів, відповідальність за порушення умов договору.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором відповідачу було надано 24.02.2013 року кредитну картку № НОМЕР_1 терміном дії до 04/16; 05.09.2016 року - кредитну картку № НОМЕР_2 терміном дії до 04/18; 11.09.2014 року кредитну картку № НОМЕР_3 терміном дії до 09/18; 06.03.2015 року кредитну картку № НОМЕР_3 терміном дії до 09/18 ; 21.04.2018 року кредитну картку № НОМЕР_4 терміном дії до 01/22; 21.04.218 року кредитну картку № НОМЕР_5 терміном дії до 04/22; 17.04.2019 року кредитну картку № НОМЕР_6 терміном дії до 03/23; 29.08.2019 року кредитну картку № НОМЕР_7 терміном дії до 05/23 (а.с.33).

Згідно довідки, без зазначення номеру та дати, про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , на картку № НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт в сумі 8000 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором без номеру від 23.04.2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , (а.с.10-23) заборгованість складає 54 774 грн. 84 коп. з яких 47 143, 66 грн. заборгованість за тілом кредита, в тому числі 47 143, 66 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита, 7631, 18 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Фактично період нарахування заборгованості становить з 07 березня 2018 року по 02 червня 2020 року.

До позовної заяви, крім анкети-заяви, позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна CONTRAKT» та «Універсальна GOLD» (а.с.35) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджений наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (а.с.36-61).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним ( ст.1055 ЦК України).

Ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст.1049 ЦК України. позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633 , 634 ЦК України можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути з відповідача прострочене тіло кредиту та заборгованість за простроченими відсотками.

У анкеті-заяві позичальника від 23 квітня 2011 року процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www/privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів саме в тих розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі 342/180/17.

Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що сторони кредитного договору обумовили у письмовому вигляді розмір та порядок сплати процентів за користування кредитними коштами, а відповідач не визнає суму заборгованості, зазначену в позовній заяві, у суду відсутні підстави для стягнення на користь позивача з відповідача процентів за користування кредитними коштами.

Виходячи з викладеного, судом встановлено отримання відповідачем тіла кредиту за період з 07 березня 2018 року по 02 червня 2020 року в сумі 47 143, 66 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с.24-31).

Стосовно розрахунку заборгованості, наданого відповідачем (а.с.87-88), то суд не приймає його до уваги в зв`язку з його необгрунтованістю та відсутністю будь-яких посилань на механізм проведення даних розрахунків.

Стосовно посилань відповідача на неправомірне нарахування банком процентів за договором за період проходженням ним військової служби в умовах особливого періоду, то відповідно до п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Як слідує з довідки ВЧ А1619 від 25.09.2018 року №2018/75/2337 (а.с.80), ОСОБА_1 перебував на військовій службі з 21.09.2017 року по 21.09.2018 року. За цей період позивач здійснив перерахунок та повернув відповідачу нараховані проценти в сумі 6 904, 51 грн. 02.11.2018 року на картку № НОМЕР_5 , що підтверджується випискою за договором станом на 04.06.2020 року (а.с.25) та не заперечує відповідач.

Крім того, відповідачем надано довідку №454 від 28 вересня 2020 року про проходження ним військової служби в резерві в складі ВЧ А7355 з 23.01.2020 року.

Однак оскільки судом встановлено відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитними коштами, дана обставина не має для суду вирішального значення.

Таким чином, суд вважає обгрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача, нараховану позивачем заборгованість за кредитним договором без номеру від 23 квітня 2011 року у розмірі 47 143, 66 грн, що становить заборгованість за простроченим тілом кредита.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1809, 19 грн. (47143,66 х 100 /54774, 84 = 86,07%, 2102 х 86.07% = 1809, 19).

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , індивідуальний код платника податків НОМЕР_8 , паспортні дані НОМЕР_9 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 02.02.1998 року, на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (, рахунковий рахунок НОМЕР_10 , МФО 305299):

- заборгованість за кредитним договором від 23.04.2011 року, що виникла станом на 02.06.2020 року в сумі 47 143 (сорок сім тисяч сто сорок три) грн. 66 коп., з яких: - 47 143, 66 грн. - заборгованість за тілом кредита.

- судові витрати по справі в сумі 1809 (одна тисяча вісімсот дев`ять) грн. 19 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду вабо через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 01 жовтня 2020 року, з якої обчислювати строк на подання апеляційної скарги.

З повним текстом рішення учасники справи можуть ознайомитись та отримати його копію в канцелярії суду 02 жовтня 2020 року після 13.00 години.

Суддя Л.М. Семенова