Головуючий суду 1 інстанції - Москаленко В.В.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 425/3551/19
Провадження № 22-ц/810/262/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
27 травня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Коновалової В.А.,
суддів: Луганської В.М., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Москаленко В.В. в м. Рубіжне Луганської області, повний текст рішення складено 02 березня 2020 року,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, в обґрунтування якого вказала, що відповідач є її батьком. З 2018 року вона навчається у Рубіжанському індустріально-педагогічному коледжі на денній формі навчання, строк закінчення навчання червень 2020 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.
Відповідач працює, отримує постійний дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить.
Позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення позивачкою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання задоволено повністю. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на час її навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2019 року і до закінчення навчання 30 червня 2020 року, але не більше як до досягнення нею 23 років. Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що донька відповідача є повнолітньою, навчається на денній формі навчання і потребує надання матеріальної допомоги на своє утримання в період її навчання. Відповідачем не надано суду доказів, які спростовують обставини, зазначені позивачкою у позові, зокрема, не надано доказів неможливості надавати матеріальну допомогу доньці, яка її потребує.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_2 вказує на те, що він подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він не може надавати матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частки від доходу та просив стягнути 1/10 частку на утримання, у зв`язку з тим, що він страждає на гіпертонічне захворювання ІІ ступеня ІБС та остеохондроз шийного відділу хребта і за висновками лікарів потребує постійного лікування, на яке він витрачає від 2000 грн до 3000 грн. Крім того, на його утриманні перебуває непрацездатна матір, яка є пенсіонеркою з мінімальною соціальною пенсією та постійно хворіє.

Також, відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не враховано стан здоров`я платника аліментів та наявність у нього непрацездатних батьків, не взято до уваги його невеликий розмір заробітної плати.

(2) Позиція інших учасників справи

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження ОСОБА_2 отримав 16 квітня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 108).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 отримала 15 квітня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 107).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що відповідач, посилаючись на однобокість розгляду справи, жодного разу не з`явився до суду протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Також позивач вказує на те, що відповідач при визначенні розміру аліментів просить врахувати стан його здоров`я та наявність непрацездатних батьків, не надавши при цьому належних доказів, крім медичної документації матері, що не підтверджує того факту, що мати відповідача перебуває на його утриманні, та роздруківки касових чеків з аптеки, з яких неможливо визначити, що вказані в чеках ліки придбані саме відповідачем та для його лікування, не додані виписка і рецепт лікаря, які б підтверджували постійну потребу відповідача у лікуванні.

Додатково, ОСОБА_1 посилається на те, що у її матері на утриманні знаходиться неповнолітня донька 2014 року народження, з якою вона знаходиться у відпустці. Також з 2016 року їхня сім`я перебуває у статусі малозабезпечених. У добровільному порядку відповідач допомоги не надає, а вона не має змоги влаштуватися на роботу через введений карантин та відсутність освіти.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановлені обставини про те, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27 вересня 2001 року Рубіжанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області.

ОСОБА_1 навчається за денною формою навчання в Рубіжанському індустріально педагогічному коледжі за освітнім рівнем «Молодший спеціаліст», за фахом «Соціальна робота», термін закінчення навчання по 30 червня 2020 року, про що свідчить довідка від 17 вересня 2019 року № 319, видана Рубіжанським індустріально педагогічним коледжем.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15 жовтня 2019 року № 39879, виданою Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, станом на 15 жовтня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 - наймач, ОСОБА_4 - сестра, ОСОБА_3 - мати, ОСОБА_5 дядько, ОСОБА_6 - дідусь.

Відповідно до довідки, виданої 06 грудня 2019 року комунальним некомерційним підприємством «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області, ОСОБА_7 , 1978 року народження, з 2017 року страждає гіпертонічною хворобою ІІ ст. та остеохондрозом відділу хребта та потребує постійного лікування.

Згідно акту про встановлення фактичного місця проживання від 10 грудня 2019 року, засвідченого Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області, з 2017 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 , проживає ОСОБА_2 разом зі своє матір`ю ОСОБА_8 .

ОСОБА_2 працює в ПрАТ «РКТК» на посаді машиніста енергоблока, його дохід за вересень 2019 жовтень 2019 склав 16535,06 грн, про що свідчить довідка про заробітну плату та інших доходах за 01.09.2019-04.10.2019.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що донька відповідача є повнолітньою, навчається на денній формі навчання і потребує надання матеріальної допомоги на своє утримання в період свого навчання.

При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги доводи відповідача та надану ним до матеріалів справи медичну документацію відносно його матері ОСОБА_9 , оскільки дані обставини не підтверджують того факту, що матір перебуває на його утриманні.

Також суд не взяв до уваги надані відповідачем касові чеки з аптек, оскільки з них неможливо встановити, що вказані в чеках ліки були придбані саме відповідачем та для його лікування. Належних доказів про призначене відповідачу лікування не надано.

Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на час навчання обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Із апеляційної скарги вбачається, що відповідач просить зменшити розмір стягнутих з нього аліментів. Отже, відповідачем рішення суду окаржується лише в частині визначення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони

можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Наведеному відповідають і роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що у зв`язку із навчанням в коледжі вона потребує матеріальної допомоги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 навчається за денною формою навчання в Рубіжанському індустріально педагогічному коледжі за освітнім рівнем «Молодший спеціаліст», за фахом «Соціальна робота», термін закінчення навчання по 30 червня 2020 року, про що свідчить довідка від 17 вересня 2019 року № 319, видана Рубіжанським індустріально педагогічним коледжем.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що повнолітня ОСОБА_1 у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, відповідач ОСОБА_2 такої допомоги не надає, маючи можливість надавати своїй донці матеріальну допомогу, оскільки відповідач є працездатною особою, працює на ПрАТ «РКТК» на посаді машиніста енергоблока, отримує заробітну плату, не є особою з інвалідністю, інших осіб на утриманні також не має, відомості про сплату аліментів іншим особам не надані.

Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться матір не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження цих обставин відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказами, як це передбачено ст. 81 ЦПК України і є процесуальним обов`язком, суд же згідно ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Та обставина, що матір відповідача є непрацездатною, є пенсіонеркою з мінімальною соціальною пенсією та постійно хворіє, на підтвердження чого відповідачем надана медична документація, не свідчить про те, що матір відповідача перебуває на його утриманні. Такий факт підлягає встановленню у передбачений законом спосіб і за сукупності певних умов. Натомість відповідачем надано докази того, що його матір має самостійний дохід у вигляді пенсії за віком. Надані відповідачем медичні документи про хвороби його матері не є належними та достатніми доказами перебування матері на утриманні відповідача, а також не свідчать про витрати самого відповідача на лікування матері.

Потреба повнолітньої ОСОБА_1 у матеріальній допомозі батька витікає з її навчання на денній формі навчання, у зв`язку з чим вона не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи.

Відповідно до довідки про доходи № 17 від 23 січня 2020 року, виданої Рубіжанським індустріально педагогічним коледжом, загальна сума доходу, без урахування аліментів, яку отримала ОСОБА_1 , за період з липня 2019 року по грудень 2019 року становить 8520,34 грн.

Законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру стягуваних з відповідача аліментів.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 працює в ПрАТ «РКТК» на посаді машиніста енергоблока, його дохід за вересень 2019 жовтень 2019 склав 16535,06 грн, про що свідчить довідка про заробітну плату та інших доходах за 01.09.2019-04.10.2019.

Відповідно до довідки, виданої 06 грудня 2019 року комунальним некомерційним підприємством «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області, ОСОБА_7 , 1978 року народження, з 2017 року страждає гіпертонічною хворобою ІІ ст. та остеохондрозом відділу хребта та потребує постійного лікування.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що відповідач на цей час не має можливості надавати своїй повнолітній донці, яка продовжує навчання, матеріальну допомогу в розмірі, на якому наполягала позивачка.

Звертаючись до суду із позовною заявою, позивачкою не зазначено, на які саме витрати, які безпосередньо пов`язані з її навчанням, вона потребує матеріальної допомоги.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 як проживає, так і навчається у м. Рубіжне, що виключає потребу у витратах, пов`язаних з необхідністю проживання в іншому місті, на проїзд до іншого міста тощо.

При цьому, у відповіді на відзив позивачка зазначила, що після закінчення коледжу бажає поступити на навчання до університету на філологічний факультет корейської мови і для цього необхідно займатися з репетитором, а стипендії недостатньо для сплати його послуг.

Крім того, ОСОБА_1 навчається на безоплатній формі навчання та отримує стипендію, розмір якої за період з липня 2019 року по грудень 2019 року становить 8520,34 грн, що підтверджується довідкою про доходи № 17 від 23 січня 2020 року, виданою Рубіжанським індустріально педагогічним коледжом.

Позивачка всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не надала суду належних, достатніх і допустимих доказів того, що відповідач має можливість з урахуванням свого матеріального становища сплачувати аліменти на час її навчання у зазначеному позивачкою розмірі.

Посилання позивачки на необхідність сплачувати послуги репетитора для вступу до університету після закінчення коледжу не є у розумінні ч. 1 ст. 199 СК України витратами, пов`язаними саме з навчанням, у зв`язку з якими батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання

Отже, судом першої інстанції не було враховано в повній мірі зазначені вище обставини.

Колегія суддів не приймає та не надає оцінку доказам, доданим до відзиву на апеляційну скаргу, а саме довідці Рубіжанського індустріально-педагогічного коледжу від 21 квітня 2020 року № 84 про розмір стипендії ОСОБА_1 та копії довідки про доходи ОСОБА_2 від 03 січня 2020 року з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В наданій позивачкою довідці Рубіжанського індустріально-педагогічного коледжу № 84 від 21 квітня 2020 року про розмір стипендії містяться обставини, що виникли після ухвалення судом першої інстанції рішення в даній справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Подаючи до суду апеляційної інстанції нові докази разом із відзивом на апеляційну скаргу, а саме ксерокопію довідки про доходи ОСОБА_2 від 03 січня 2020 року, яка не відповідає вимогам ст. 95 ЦПК України щодо засвідчення копії документу, позивачкою не викладені обставини та не надано доказів неможливості подання до суду першої інстанції у визначений цивільним процесуальним законодавством строк вказаної довідки з поважних причин, як і відсутнє клопотання про дослідження зазначеної довідки.

Проаналізувавши вказані вище обставини у їх сукупності, а також враховуючи, що відповідач є працездатною особою, не є особою з інвалідністю, проте за висновком лікарів потребує постійного лікування та частково визнав позов, колегія суддів вважає, що розмір стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів на час її навчання підлягає зменшенню з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу).

Проаналізувавши зазначені вище обставини у їх сукупності апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині визначення розміру стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів на час її навчання підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на час її навчання з 1/4 частини до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу).

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання слід змінити, зменшивши розмір стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на час її навчання з 1/4 частини до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу).

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Оскільки апеляційна скарга задоволена частково, а позивач звільнений від сплати судового збору, то з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави за подання позовної заяви в сумі 420,40 грн.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково то сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає поверненню в сумі 576,50 коп.

Враховуючи зазначені вище обставини, колегія суддів вважає за необхідне повернути ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 56 грн 10 коп., виходячи із різниці сум 576,50 грн 420,40 грн.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2020 року змінити, зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліментів на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на час її навчання з 1/4 частини до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу).

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору у розмірі 840 грн 80 коп. скасувати.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , з Державного бюджету України 56 (п`ятдесят шість) грн 10 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги згідно квитанції № N1F3M3637M від 07 квітня 2020 року за наступними реквізитами: отримувач: УК у м.Сєвєродон. /Луган.апел. суд/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37944909 , рахунок отримувача: UA0012080, код банку отримувача (МФО): 899998.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Строк подання касаційної скарги під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст постанови складено 27 травня 2020 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.М. Луганська

М.В. Назарова