ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м.Херсон

Номер справи: 659/226/19

Номер провадження: 22-ц/819/515/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряСікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нижньосірогозського районного суду Херсонської області у складі судді Цесельської О.С. від 23 грудня 2019 року та додаткове рішення Нижньосірогозського районного суду Херсонської області у складі судді Цесельської О.С. від 20 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, зміни черговості одержання права на спадкування та усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що після смерті її брата ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилось спадкове майно, а саме дві земельні ділянки площею 8,5843 га та 2,3763 га.

Позивачка просила надати їй додатковий строк на прийняття спадщини, пропущений з поважних причин, оскільки після смерті брата у неї тяжко хворіла донька ОСОБА_6 , а потім помер інший брат, після чого позивачка перебувала у пригніченому стані та пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини.

Окрім того, позивачка зазначила, що доньки померлого - відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 навмисно ухилялися від надання допомоги своєму батькові, який тривалий час перебував у безпорадному стані та потребував допомоги, не відвідували його, не були присутні на похоронах, які організувала позивачка за свої кошти.

В зв`язку з викладеним позивачка просила визнати причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини до уповноваженого нотаріуса за місцем відкриття спадщини, після смерті брата ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Нижні Сірогози Херсонської області, тривалістю три місяці. Надати їй право на спадкування за законом на спадщину після смерті брата, як спадкоємцю першої черги та усунути від права спадкування на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , його доньок ОСОБА_7 , ОСОБА_3 .

Рішенням Нижньосірогозського районного суду Херсонської області у складі судді Цесельської О.С. від 23 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Додатковим рішенням Нижньосірогозського районного суду Херсонської області у складі судді Цесельської О.С. від 20 січня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 5000 грн. та на користь ОСОБА_3 4000 грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Просить взяти до уваги, що тривалий безпорадний стан її брата ОСОБА_5 підтверджено показами свідків, яким суд першої інстанції не дав належної оцінки. Посилається на те, що в 2016-2018 р.р. зверталась до лікаря ОСОБА_8 , який виписував призначення з метою полегшення стану здоров`я лежачого ОСОБА_5 , чому відсутні відповідні записи у амбулаторній картці їй невідомо. Окрім того, вона викликала швидку допомогу для брата. Рідні доньки ОСОБА_5 не піклувались про батька, не цікавились його станом, а він в силу обмежених можливостей не міг до них навіть звернутись по допомогу. З приводу надання додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 зазначила, що після смерті її брата ІНФОРМАЦІЯ_3 тяжко захворіла її донька ОСОБА_9 1973 року народження, яка проживає у м. Нова Каховка і позивачка часто виїздила до доньки, допомагала з онуками. Погіршилось здоров`я молодшого брата ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від онкологічної хвороби. Всі ці обставини призвели до моральних страждань, переживань з приводу здоров`я доньки, яка продовжувала лікування і до теперішнього часу приймає ліки. Посилається, що втрата рідних братів та хвороба доньки потребувала моральних зусиль та часу, щоб відновити психіку і нормальне сприйняття життєвих обставин.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У ході апеляційного розгляду, ОСОБА_1 та адвокат Тишковський С.А., який діє в її інтересах, підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити. Пояснили, що тільки ОСОБА_1 піклувалась про свого брата ОСОБА_5 з 2011 року, коли у нього стався перший інсульт та йому дали ІІІ групу інвалідності, він жив у неї в літній кухні. Тільки його дружина ОСОБА_4 надавала допомогу, приносила ліки, памперси. Відповідачі по справі ОСОБА_7 та ОСОБА_3 жодного разу не поцікавились батьком, допомоги не надавали, хоча ОСОБА_5 з кінця 2016 року був повністю паралізований, перебував лише в лежачому положенні. Це підтвердили свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та відповідач ОСОБА_4 . Вважають, що висновок МСЕК, яким призначено ІІІ групу інвалідності не відображує реальне становище. Лікар ОСОБА_8 , якого викликали до ОСОБА_5 , казав, що вилікувати хворого неможливо, виписував ліки. При проведенні посмертної експертизи стану здоров`я ОСОБА_5 , мали враховуватись і покази свідків.

ОСОБА_7 та адвокат Горяшко Л.В., яка діє в її інтересах та інтересах ОСОБА_3 , апеляційну скаргу не визнали та пояснили, що суд першої інстанції об`єктивно оцінив докази та дав їм правильну оцінку. Висновком експертизи встановлено, що у безпорадному стані ОСОБА_5 був менше двох тижнів, це нетривалий час. Жодного доказу перебування у безпорадному стані в медичній документації немає щодо більшого періоду часу. Свідки не є медиками і не можуть об`єктивно оцінювати стан здоров`я людини. Окрім того, позивачкою не доведено, що вона утримувала брата, оскільки він отримував пенсію і орендну плату, яку доречі, отримував особисто у 2017 році, що підтвердив орендар землі свідок ОСОБА_14 . Просять не брати до уваги визнання позову відповідачем ОСОБА_4 та її покази, оскільки вона домовилась із позивачкою, що після смерті ОСОБА_5 вони усунуть від спадщини його дітей та поділять спадщину між собою.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу ,він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно вимог ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється, що брат позивачки спадкодавець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не мав місця реєстрації та визначеного законом постійного місця проживання. Згідно рішення Нижньосірогозького районного суду від 18.08.2018 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті - смт. Нижні Сірогози Н.Сірогозького району Херсонської області (т. 1 а.с. 22).

Поховання ОСОБА_5 проведено ОСОБА_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема земельні ділянки площею 8,5843 га та 2,3763 га на території Нижньосірогозької селищної ради Херсонської області (т.1 а.с.15-21) .

Згідно направленої на адресу суду приватним нотаріусом Нижньосірогозького районного нотаріального округу Пестрецовим В.В. копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , у шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини звернулись дружина померлого ОСОБА_4 та донька померлого ОСОБА_7 . Донька померлого ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_7 (т.1 а.с.141-148).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачка є спадкоємцем другої черги, а відповідачі як дружина спадкодавця ( ОСОБА_4 ) та доньки спадкодавця ОСОБА_7 , ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 36 від 26.08.2019 року: 1. поняття «тяжка хвороба» , «безпорадний стан», які застосовуються у правових документах України, не мають визначення ні в спеціальній медичній літературі, ні в правових актах Міністерства охорони здоров`я. Дані поняття є оціночними, тобто не містять чітко визначеної, завершеної системи ознак, що зумовлює здійснення його конкретизації в кожному окремому індивідуально визначеному випадку за розсудом правозастосовувача.

2. ОСОБА_5 29.03.2018 року був оглянутий лікарем на дому, яким зроблено запис: «больной находится в бессознательном состоянии, в контакт не вступает, положение пассивное». 07.04.2018 року лікарем констатована смерть, ОСОБА_5 та видана довідка про причину смерті. Тобто в період з 29.03.2018 року по 07.04.2018 року ОСОБА_5 потребував стороннього догляду і не здатний був до самообслуговування.

3. ОСОБА_5 була встановлена 3 група інвалідності. Час настання інвалідності 17.04.2012 року. Мала місце втрата здоров`я, в зв`язку з захворюваннями, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи зі зниженням здатності до трудової діяльності 1 ступеню, пересування 1 ступеню, самообслуговування 1 ступеню. Встановлення 3 групи інвалідності виключає потребу у постійному сторонньому догляді, що регламентоване постановою кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 (т.1 а.с.196-199).

В ході апеляційного розгляду, клопотання адвоката Тишковського Сергія Анатолійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , про витребування доказів, - задоволено та витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради відомості про здійсненні виклики швидкої допомоги за період з жовтня 2011 року по 07 квітня 2018 року для надання екстреної медичної допомоги ОСОБА_5 .

На виконання ухвали суду, Комунальним некомерційним підприємством «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради (далі Центр) 18.05.2020 року надано відповідь, з якої вбачається, що інформацію щодо виклику швидкої допомоги ОСОБА_5 у період з жовтня 2011 року по березень 2013 року Центр немає можливості надати у зв`язку зі створенням Центру лише у березні 2013 року. Окрім того, у зв`язку зі зберіганням карт виїзду швидкої медичної допомоги лише 1 рік, інформація у період з березня 2013 року по 31.12.2016 року в Центрі відсутня. Реєстрація викликів екстреної медичної допомоги в Центрі здійснюється за допомогою електронної бази та зберігається три роки. У період з 01.01.2017 року по 07.04.2018 року викликів екстреної швидкої медичної допомоги ОСОБА_5 не зареєстровано (т. 2 а.с. 165).

Суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність підстав, передбачених ч.2 ст. 1259 ЦК України, для зміни черговості одержання права на спадкування, оцінивши в сукупності докази та взявши до уваги висновки судово-медичної експертизи, виконаної на підставі медичної документації щодо перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані з 29.03.18 р. по 07.04.2018 року.

Згідно правової позиції Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 200/21452/15-ц, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено потребу спадкодавця у постійному, довічному сторонньому догляді.

Жодного медичного документу, який би вказував на тривалий безпорадний стан ОСОБА_5 не надано як в суді першої, так і апеляційної інстанції. Висновком експертизи № 36 від 26.08.2019 року встановлено безпорадний стан спадкодавця ОСОБА_5 нетривалий час з 29.03.2018 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 мала місце втрата здоров`я, в зв`язку з захворюваннями, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи зі зниженням здатності до трудової діяльності 1 ступеню, пересування 1 ступеню, самообслуговування 1 ступеню та виключена потреба в його постійному догляді в зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності.

Згідно записів у амбулаторній картці ОСОБА_5 , зокрема 19.09.2017 року є запис про запрошення на флюорографію. Від проходження відмовився, погано ходить наслідки ОНМК.

Пояснення позивача про те, що безпорадний стан ОСОБА_5 , який був лежачим хворим з кінця 2016 року, доводять виклики нею екстреної швидкої допомоги останньому, - не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на вказану вище відповідь, надану Комунальним некомерційним підприємством «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ХОР на запит суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що покази свідків та відповідача ОСОБА_4 щодо тяжкості стану ОСОБА_5 та перебування його в безпорадному стані суперечать об`єктивній інформації: наявним медичним документам, висновку судово-медичної (посмертної) експертизи. Окрім того, свідок ОСОБА_14 пояснив в суді першої інстанції, що сплачував орендну плату в присутності ОСОБА_5 , в тому числі в 2017 році, під час виплати ОСОБА_5 сидів у машині.

Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що правові підстави для задоволення позовних вимог щодо зміни черговості одержання права на спадщину після ОСОБА_5 , - відсутні, оскільки позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, тривалого безпорадного стану спадкодавця, за наявності яких у позивачки могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

Для задоволення позовних вимог про усунення від права спадкування має значення сукупність обставин: ухилення від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Окрім того, усунення від спадкування можливе лише за умови встановлення винної поведінки особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій; ухилення характеризується умисною формою вини. Разом з тим, з пояснень сторін та свідків не встановлено фактів звернення ОСОБА_5 до відповідачів за допомогою та свідоме ухилення останніх від надання такої допомоги.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів безпорадного стану ОСОБА_5 та потреби в його постійному сторонньому догляді, підтвердження факту свідомого ухилення доньок ОСОБА_5 - відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, а також потреби ОСОБА_5 в отриманні такої допомоги. Окрім того, суд першої інстанції правильно врахував матеріальне становище позивачки та розмір отримуваної спадкодавцем ОСОБА_5 пенсії та коштів за оренду землі, які перевищували розмір доходу ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову про зміну черговості та усунення від спадкування суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні вимоги про надання додаткового строку на прийняття спадщини як похідної.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком про відсутність підстав для задоволення позову в зв`язку з наведеним вище.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції від 23 грудня 2019 року законне та обґрунтоване, порушень норм матеріального та процесуального права, які б вказували на неправильність вирішення спору не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про потребу спадкодавця в догляді тривалий час, ухилення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від обов`язку по догляду за батьком, а також про те, що спадкодавець потребував постійної допомоги і перебував у безпорадному стані з кінця 2016 року, - судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються як не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Доводи скаржника про те, що вона тривалий час опікувалася спадкодавцем та надавала йому допомогу, не можуть бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні ч. 2 ст. 1259 ЦК України та усунення від спадкування ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Сам по собі факт надання допомоги ОСОБА_5 не є доказом того, що він не міг матеріально забезпечити умови свого життя та перебував у безпорадному стані. Наявність інвалідності (3 група) та обмеження пересування також не свідчить про те що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані як весь час з 2011 року, так і з кінця 2016 року до смерті.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, які стягнуто додатковим рішення суду на користь відповідачів, заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті (щодо розміру витрат) суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), зазначив, що відшкодування судових витрат передбачає встановлення їх реальності, необхідності та розумності їх розміру.

У справі «Георгуліс та інші проти Греції» (Georgoulis and others v. Grece) Європейський суд з прав людини, пославшись на наведену вище справу «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), зазначив, що згідно з його практикою, відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, більше того, розумний характер їх розміру.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі 826/1216/16.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції, адвокатом Горяшко Л.В. надано договори №№ 11, 12 від 17.04.2019 року про надання правничої допомоги ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , а також квитанції про сплату адвокату Горяшко Л.В. 8000 грн ОСОБА_7 та 7000 грн ОСОБА_3 за договорами про надання правничої допомоги (т. 1 а.с. 98-100, 107-109).

Після ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору, 26.12.2019 року адвокат Горяшко Л.В. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_7 в розмірі 11 000 грн та на користь ОСОБА_3 у розмірі 7000 грн, з наданням відповідних доказів несення таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції.

На підтвердження витрат, понесених відповідачами на професійну правничу допомогу під час розгляду справив суді першої інстанції в загальній сумі 18 000 грн, при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення, адвокатом Горяшко Л.В. надано: додатки № 1 та № 2 до договору про надання правової допомоги ОСОБА_7 та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі наданих ОСОБА_7 послуг на суму 11 000 грн; акт приймання-передачі наданих ОСОБА_3 послуг на суму 7 000 грн; розрахунки витрат на правничу допомогу (т. 2 а.с. 49-57).

Досліджуючи докази несення ОСОБА_7 та ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу, їх співмірність, судова колегія дійшла таких висновків.

Згідно розрахунку витрат ОСОБА_7 на правничу допомогу за договором про надання правової допомоги № 11 від 17.04.2019 року адвокатом надано послуги: 1000 гривень - ознайомлення з доказами, наданими позивачем в обґрунтування позову, визначення правової позиції (1 година); 2000 гривень - складання відзиву на позов, підготовка адвокатських запитів (2 години); 1000 гривень - виготовлення копій документів, які долучаються до справи, підготовка клопотання про долучення доказів, заяви про допит свідків (1 година); 1000 гривень - ознайомлення із заявою про зміну підстав стосовно позовних вимог та визначення правової позиції (1 година); 6000 гривень - участь в судових засіданнях (6 годин) (т.2 а.с. 54).

Відповідно до розрахунку витрат ОСОБА_3 на правничу допомогу за договором про надання правової допомоги № 12 від 17.04.2019 року, адвокатом надано послуги: 1000 гривень - складення відзиву на позовну заяву (1 година); 6000 гривень - участь в судових засіданнях (6 годин) (т.2 а.с. 55).

Як правильно зазначено судом першої інстанції, витрати на правничу допомогу, заявлені до стягнення на користь ОСОБА_7 в розмірі 11 000 грн не відповідають орієнтовному розміру таких витрат, в якому зазначено 8000 грн. Окрім того, судом першої інстанції правильно враховано скрутний матеріальний стан ОСОБА_1 .

Окрім того, з протоколів судових засідань, які містяться в матеріалах справи вбачається, що адвокат Горяшко Л.В. брала участь безпосередньо у вказаних судових засіданнях близько 5 годин. Позовна заява містить аналогічні вимоги до обох відповідачів: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та судовий розгляд щодо заявлених до них вимог проводився одночасно, в межах однієї справи, а не двох, хоча оплата послуг адвоката проводилась кожним відповідачем окремо, в тому числі за участь у судових засіданнях.

Відзиви на позов надані від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_3 ідентичні, однак розрахунок та оплата нараховувалась двічі за кожен відзив окремо (т. 1 а.с. 92-97, 101-106).

Враховуючи викладене, а також скрутний матеріальний стан ОСОБА_1 , яка отримує лише пенсію за віком, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлені відповідачами витрати на професійну правничу допомогу та стягнуті судом першої інстанції з позивача, підлягають зменшенню з урахуванням складності справи, виконаних адвокатом робіт, часу витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих адвокатом послуг та розумності їх розміру.

Доводи скаржника про те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь відповідача ОСОБА_3 є недоцільним, оскільки остання не повідомила позивача про те, що дана справа не впливає на її права, свободи та інтереси у зв`язку з відмовою від спадщини, - суд апеляційної інстанції до уваги не приймає. Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 в якості відповідача та склад учасників процесу до розгляду справи не змінювався. У зв`язку з чим, ОСОБА_3 користувалась правами сторони у справі, наданими їй цивільним процесуальним законом, зокрема, мати представника (адвоката) та користуватись його послугами.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції від 23 грудня 2019 року підлягає залишенню без змін, а додаткове рішення Нижньосірогозського районного суду Херсонської області від 20 січня 2020 року -зміні шляхом зменшення суми стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 витрат на професійну правничу допомогу з 5000 гривень до 2000 гривень та зменшення суми стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу з 4000 гривень до 1000 гривень.

Керуючись ст.ст. 374,376,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Рішення Нижньосірогозського районного суду Херсонської області від 23 грудня 2019 року, - залишити без змін.

Додаткове рішення Нижньосірогозського районного суду Херсонської області від 20 січня 2020 року, - змінити.

Зменшити суму стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 витрат на професійну правничу допомогу з 5000 гривень до 2000 (дві тисячі) гривень.

Зменшити суму стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу з 4000 гривень до 1000 (одна тисяча) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 22 травня 2020 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова