Справа № 323/395/20
Провадження № 2/323/263/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Гуцал О.П., при секретарі Закладній А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про тлумачення заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про тлумачення заповіту. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадщини входить земельна ділянка на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6 га, кадастровий номер :06:003:0137, яку ОСОБА_2 заповіла позивачу. Державний нотаріус Михайлівської державної нотаріальної контори відмовила позивачу в оформленні спадкових прав у зв`язку з допущеною у заповіті помилкою у формулюванні змісту розпорядження, а саме: в заповіті не вказано площу земельної ділянки, кадастровий номер або реквізити документів, на підставі яких земельна ділянка належала спадкодавцю. На думку позивача, ОСОБА_2 , заповідаючи земельну ділянку, мала на меті передати позивачу у спадщину земельну ділянку на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6 га, кадастровий номер :06:003:0137, оскільки іншої земельної ділянки у власності ОСОБА_2 не було.

Ухвалою суду від 19.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19.03.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти позову заперечень немає.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Згідно із заповітом, посвідченим 11.02.2014 року ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу, реєстровий номер 40, ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 належну їй на праві власності земельну ділянку, розташовану на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області.

Відповідно до розпорядження голови Оріхівської райдержадміністрації від 12.12.2013 року за №424, було передано земельні частки (паї) у власність громадянам України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зокрема із земель колишнього КСП «Ленінським шляхом», на території Кіровської сільської ради, було передано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 3,6000 га ріллі, кадастровий номер :06:003:0137.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.02.2014 року за № 17967887, ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 3,6 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :06:003:0137.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2014 року за № 17969119, за ОСОБА_2 було зареєстровано Відділом Держземагенства у Пологівському районі Запорізької області об`єкт нерухомого майна, а саме земельну ділянку з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 39, кадастровий номер :06:003:0137, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с/рада Кіровська, площею ріллі 3,6 га.

Згідно до відповіді Відділу в Оріхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області вказано, що ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0131438, виданого Оріхівською районною державною адміністрацією 07.06.2013 року, набула право власності (в частині ріллі) на земельну ділянку площею 3,6 га, кадастровий номер :06:003:0137, за цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Таврійської (Кіровської) сільської ради Оріхівського району Запорізької області. Окремо зазначено, що інших земельних ділянок, які належали на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованих на території Таврійської (Кіровської) сільської ради Оріхівського району Запорізької області, немає.

У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі статтею 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.

Згідно зі статтею 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Верховний Суд у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 у справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

З огляду на викладене тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

У складеному заповіті ОСОБА_2 зазначено, що вона заповідає належну їй земельну ділянку, яка розташована на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 мала у власності лише одну земельну ділянку, яка розташована на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6 га, кадастровий номер :06:003:0137. Вказана обставина підтверджується листом Відділу в Оріхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки є очевидно та підтверджується обставинами, які встановлені судом, що ОСОБА_2 , заповідаючи позивачу земельну ділянку, мала на увазі саме земельну ділянку площею 3,6 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, оскільки іншої земельної ділянки в неї у власності не було.

Тому є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про тлумачення заповіту.

У спірному випадку тлумачення заповіту шляхом вказівки на те, що воля заповідача була спрямована на передання позивачу земельної ділянки площею 3,6 га та вказівки на ідентифікаційні ознаки вказаної земельної ділянки, не є спотворенням волі заповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, ст.ст.213, 1217, 1218, 1223, 1233, 1236, 1256 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про тлумачення заповіту - задовольнити.

Зміст заповіту, що складений 11.02.2014 року ОСОБА_2 , посвідчений Наливайко К.К., приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий номер 40, відповідно до якого ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 належну їй на праві власності земельну ділянку, розташовану на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, необхідно розуміти так, що вказаний спадкодавець заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6 га, кадастровий номер :06:003:0137, що належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 17967887, виданого 19.02.2014 року Державним реєстратором реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складений 15.05.2020 року.

Суддя: О.П. Гуцал