Справа № 182/458/20
Провадження № 2/0182/1169/2020
13.05.2020 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рибакової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), посилаючись на наступні обставини.
Їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 25.09.2006 року Виконкомом Нікопольської міської ради належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
27.12.2006 року між нею та її донькою ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В., реєстровий № 4322. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2019 року вказаний договір довічного утримання від 27.12.2006 року - розірвано. Припинено право власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Знято заборону на нерухоме майно - відчуження квартири АДРЕСА_2 , що виникла на підставі договору довічного утримання від 27.12.2006 року № 4322, що внесено до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 27.12.2006 року (реєстраційний номер обтяження: 4298299), номер запису про обтяження 28313889. Таким чином, на даний час квартира за адресою: АДРЕСА_1 знову належить їй-позивачу на праві власності та вона є єдиним повноправним власником вказаної квартири.
У належній їй квартирі разом з нею зареєстрована її донька ОСОБА_2 . З червня 2014 року вона з відповідачем не спілкується та не підтримують ніяких зв`язків, місце перебування доньки їй не відомо, оскільки вона нічого про себе не повідомляє. У зв`язку з цим, вона позбавлена можливості звернутися до неї з вимогою про зняття з місця реєстрації у добровільному порядку. Вважає, що відповідач втратила право користування належною їй квартирою, оскільки не проживає за місцем своєї реєстрації з червня 2014 року без поважних причин. В квартирі відсутнє будь-яке її майно, вона не приймає участі в утриманні квартири та оплаті комунальних послуг. Через реєстрацію відповідача у належній їй квартирі, вона не може вільно реалізувати своє право власності та розпорядження своїм майном. Крім того, вона не може реалізувати своє право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.
На підставі викладеного, просить суд усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належною їй квартирою, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Ухвалою судді від 06.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.23,24).
Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Копію ухвали судді від 06.02.2020 року разом з копією позову з додатками направлено відповідачу за її останнім місцем реєстрації (а.с.18,26). До суду повернувся поштовий конверт, як не вручений за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.28).
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Від відповідача у встановлений строк відзив на позов не надійшов.
Ухвалою суду від 13.05.2020 року вирішено розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.
Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено наступне.
Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2019 року по справі № 182/1758/19 (а.с.10,11) задоволено позовну заяву ОСОБА_1 . Договір довічного утримання від 27 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчено Максименко О.В., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу, який зареєстровано в реєстрі за № 4322, - розірвано. Припинено право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 . Скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 . Знято заборону на нерухоме майно - відчуження квартири АДРЕСА_2 , що виникла на підставі договору довічного утримання від 27.12.2006 року № 4322, що внесено до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 27.12.2006 року (реєстраційний номер обтяження:4298299), номер запису про обтяження:28313889. Рішення набуло чинності 11.11.2019 року.
Таким чином, позивачу ОСОБА_1 в цілому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 25.09.2006 року Виконкомом Нікопольської міської ради належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8), що також вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Комунального підприємства "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" № 11933013 від 25.09.2006 року, реєстраційний № 16149100 (а.с.9).Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 199202738 від 06.02.2020 року (а.с.19-22), право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 .
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.13), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Також зазначене підтверджується карткою прописки, виданою ОСББ "Кристал-1" (а.с.15).
З Акту від 08.01.2020 року засвідченого головою "Кристал-1" ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 , з червня 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
У зв`язку з реєстрацією відповідача у спірній квартирі порушуються права позивача, як власника, щодо володіння, вільного користування та розпорядження належною їй квартирою, що зокрема позбавляє її можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.
Поважних причин не проживання відповідача у зазначеній квартирі судом не встановлено.
У добровільному порядку вирішити спір не вдається.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім`ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі понад один рік, доказів щодо поважних причин її не проживання та щодо домовленості між нею та власником житла суду не пред`явлено, тому суд приходить висновку, що відповідач, відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Тому позовну заяву слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,128,131,259,264-265,268,280-282 ЦПК України, п.15.5п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст.16,29,319,321,383,386,405 ЦК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: В. В. Рибакова