Справа № 584/312/19
Провадження № 2/584/13/20
РІШЕННЯ

Іменем України

22.05.2020 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Ковальовій К.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.1977, зареєстрованого в реєстрі за № 417, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником 3/4 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Власником 1/4 частки вказаного будинку є ОСОБА_2 .

Будинок не піддавався поділу між співвласниками і ним в повному обсязі користувалася ОСОБА_3 , яка була самотньою людиною, в зв`язку з чим, позивач з батьками, які були сусідами, тривалий час допомагали їй по господарству, в подальшому доглядали за нею, для чого позивач оселився разом з нею, а після її смерті здійснили її поховання.

За життя ОСОБА_3 обіцяла скласти заповіт на користь позивача або його матері, але так цього і не зробила.

Після смерті ОСОБА_3 позивач залишився проживати в будинку. Протягом року ніхто із сторонніх осіб до будинку не з`явився та спадщину на нього не оформив.

Зробивши ремонт в будинку, позивач перевіз туди свої речі і з серпня 2000 року проживає разом з родиною в будинку АДРЕСА_1 як повноправний власник.

Посилаючись на те, що відкрито, добросовісно і безперервно проживає у вказаному будинку більше 18 років, зробив в ньому ремонт, покращив стан будинку, а спадкоємців у померлої ОСОБА_3 не було, просив визнати за ним на підставі ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на 3/4 частки житлового будинку садибного типу, загальною площею 43,9 кв.м, житловою площею 30,6 кв.м, з надвірними спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , а витрати по справі просив покласти на нього.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник надала на адресу суду письмову заяву, в якій справу просила слухати за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача - Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю. Про правові наслідки визнання позову обізнаний.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.

З`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних міркувань.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001 року.

Як роз`яснено у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2017 № 5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке : володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.1977, зареєстрованого в реєстрі за № 417, є власником 3/4 часток будинку загальною житловою площею 30,6 кв.м, та відповідної частки надвірних будівель, розташованих по АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Власником 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , що вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину від 14.09.1964, зареєстрованого в реєстрі № 1780 (а.с. 7).

Згідно довідки-характеристики нерухомого майна від 04.06.2018, виданого Путивльським бюро технічної інвентаризації та проектування, житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстровій книзі № 15 по реєстру № 443, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Буринською ДНК 14.09.1964 за реєстровим № 1780, належить в 1/4 частині - ОСОБА_2 , а на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Путивльською ДНК 07.04.1977 за реєстровим № 417, належить в 3/4 частинах - ОСОБА_3 . Рік побудови будинку - 1950, відсоток зносу - 55%, будь-яких самочинних прибудов та перепланувань будинку не проводилося (а.с. 16).

Згідно копії свідоцтва про смерть від 17.09.1999, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Путивль Сумської області (а.с. 10).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.03.2019 № 55549665 видно, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводились (інформація відсутня) (а.с. 48-49).

Копією договору про надання послуг постачання холодної води і водовідведення від 17.08.2018 № 7713 підтверджено те, що позивачу надаються вказані послуги за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

З копій квитанцій на оплату електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що вказані послуги надавалися ОСОБА_4 , матері позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Путивль (а.с. 6, 11, 18-21).

Статтею 3 ЦК України встановлена презумпція добросовісності, яка у цій справі відповідачами не спростовується.

Враховуючи наведені правові норми та встановлені обставини суд дійшов до висновку, що оскільки позивач з 2000 року добросовісно, відкрито та безперервно володів 3/4 частками будинку, який поділу (виділу) не піддавався та порядок користування яким між його попередніми власниками не встановлювався, тому є підстави для задоволення позову.

Судові витрати у справі не розподіляються за відповідним клопотанням позивача.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3, 344 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки житлового будинку садибного типу, загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., з відповідною часткою надвірних споруд: сараєм літ. «Б», сараєм літ. «б», погрібом літ. «Пг», вбиральнею літ. «У», огорожею № 1-2, розташовані по АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через Путивльський районний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.05.2020.

Суддя С.М.Токарєв