Справа № 333/2047/20
Провадження № 2-з/333/31/20
УХВАЛА

Іменем України

29 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Воронова К.Є.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи Ціліковського В.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

В обґрунтування заяви вказано, що з лютого 2020 року до заявника ОСОБА_1 у довіру увійшли дві жінки, які назвали себе ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які 14 квітня 2020 року схилили заявника до продажу належної їй та її дочкам квартири за ціною, нижчою від ринковою, та заволоділи грошовими коштами, які заявник отримала у результаті продажу квартири.

14 квітня 2020 року за наслідками впливу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на заявника, останньою була відчужена квартира АДРЕСА_1 , через що Комунарським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було відкрито кримінальне провадження за № 0001206.

З метою недопущення подальшого відчуження квартири за час розгляду позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, яку заявник планує подати до суду у майбутньому, з метою ефективного захисту її прав, просить накласти арешт.

У судовому засідання заявник ОСОБА_1 вказала, що не розуміла, що укладає договір купівлі-продажу квартири, та мету передачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грошових коштів, отриманих за договором, укладеним із ОСОБА_3 .

Представник заявника адвокат Тарасов Д.О., у судовому засідання вказав, що оскільки заявник у подальшому планує звертатися до суду із позовною заявою про визнання договору купівлі продажу недійсним, то необхідно накласти арешт на квартиру з метою подальшого недопущення її перепродажу.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та її представник адвокат Целіковський В.В. заперечували проти накладення арешту на квартиру, оскільки вважали, що договір купівлі продажу був укладений за вільного волевиявлення заявника, ОСОБА_3 були передані заявниці грошові кошти за відповідно до умов договору. Окрім цього, ОСОБА_3 вказала, що не заперечує проти повернення заявниці квартири за наслідками повернення нею коштів за договором.

Заінтересована особа ОСОБА_4 заяву про накладення арешту на майно підтримала.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Заява про забезпечення позову, згідно зі ст. 151 ЦПК України, повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 грудня 1996 року Комунарською районною адміністрацією на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 було видано свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1 .

15 квітня 2019 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. на ім`я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

14 квітня 2020 року між ОСОБА_1 , яка діє від себе особисто та від імені ОСОБА_4 , на підстав довіреності, посвідченої приватним нотаріусом запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. № 411 від 22 лютого 2020 року, та від імені громадянки Нідерландів Шляхової О.В., на підставі довіреності , посвідченої нотаріусом цивільного права м. Енсхеде п. Зейне Гарольд ОСОБА_9 02 квітня 2020 року з одного боку, та ОСОБА_3 , з іншого боку, був укладений договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 .

14 квітня 2020 року за заявою ОСОБА_1 Комунарським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області до ЄРДР за № 0001206 за ст. 190 КК України внесені відомості за фактом притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи, яка 14 квітня 2020 року шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами, що належать ОСОБА_1 .

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно зі ст. 1 Конвенцією про захист прав і основних свобод людини високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Співмірність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, зокрема, у разі відчуження відповідачем зазначеного нерухомого майна, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним і достатнім по справі накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд не вбачає.

Враховуючи обставини справи, застосований судом вид забезпечення позову, суд приходить до висновку, що на даний час необхідності у застосуванні зустрічного забезпечення немає.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 13 ст. 158 ЦПК України, вжиті судом заходи забезпечення позову будуть скасовані у разі неподання заявником позовної заяви протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-154, 157, 158, 260 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Копію ухвали направити для виконання до Комунарському відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Копію ухвали негайно направити заявнику та заінтересованим особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України, ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 04 травня 2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва

Адреса стягувача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Адреса боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою.: АДРЕСА_3

Строк пред`явлення ухвали до виконання 29 квітня 2023 року.

Дата видачі 29 квітня 2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва

Секретар: К.Є. Воронов