Провадження № 2-з/947/1112/20
УХВАЛА

29.09.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

Розглянувши клопотання про забезпечення позову по цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , про витребування майна з чужого володіння, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2020 року з позовом про витребування на користь позивача , як власника, Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , року в інтересах ОСОБА_1 звернувся представник позивача адвокат Бєлогуб Марія Вікторівна, яка діє на підставі ордеру серії ОД №671020 від 22.09.2020 року ( без обмежень повноважень) з вимогами до ОСОБА_2 про витребування на користь позивача , як власника, Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 на підставі ст. 387,388 Цивільного Кодексу України, у зв`язку із тим що зазначена частина квартири вибула з її власності на підставі рішення суду, яке було скасоване, а у подальшому перейшло до власності відповідача на підставі договору дарування.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу 28.09.2020 року було розподілено судді Луняченко В.О.

Ухвалою суду від 29.09.2020 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Одночасно із позовом представником позивача було подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 .

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

Згідно ч.1,2 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1,2 ст. 150 ЦПК позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи ( крім випадків накладення арешту на активі).

Предметом позовних вимог є витребування нерухомого майна у добросовісного набувача, яке вибуло з володіння власника не з її волі, тому у випадку відчуження такого майна набувачем це може істотно ускладнити рішення суду та привести до необхідності залучення нових учасників справи зі зміною вимог, що ускладнить ефективний захист порушеного права позивача.

При розгляду даної заяви суд також приймає до уваги безоплатне придбання набувачем спірного майна та факт проживання позивача у спірній квартирі і приходить до висновку, що відсутні обставини для застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 261, 353,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву представник позивача адвоката Бєлогуб М.В. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , про витребування на користь позивача, як власника, Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Накласти арешт на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Копію ухвали направити Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради /м. Одеса, вул. Черняховського, 6/.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але яка може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Луняченко В. О.