Справа № 189/895/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2020 року смт. Покровське Покровського району

Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Корхової М.Г.,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1 ,

представник третьої особи Орищенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Покровської райдержадміністрації Дніпропетровської області в особі служби у справах дітей райдержадміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Маломихайлівської сільської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , а саме, просив позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов мотивований тим, що матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народження, є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько малолітнього ОСОБА_2 записаний зі слів матері відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.

Родина ОСОБА_3 з 2012 року перебувала під соціальним супроводом Покровського районного центру соціальних служб для сім`ї. У жовтні 2017 року рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за неналежне їх утримання, навчання та виховання. З початку жовтня 2018 року малолітнього ОСОБА_2 поставлено на облік служби у справах дітей райдержадміністрації, як дитину із сім`ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Причиною взяття дитини на облік, були неодноразові повідомлення фахівця із соціальної роботи центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, яка працює на території Маломихайлівської сільської ради Покровського району (Гаврилівський старостинський округ), про те, що ОСОБА_3 мешкає без реєстрації у с. Гаврилівка Покровського району. З моменту народження дитини за місцем своєї реєстрації ОСОБА_3 проживати відмовляється, веде бродячий спосіб життя, постійно змінюючи місце проживання (за 5 місяців змінила 5-6 квартир). Зареєструвати малолітню дитину за місцем своєї реєстрації категорично відмовляється. Соціальну допомогу при народженні дитини та будь-які інші види соціальних допомог, на які вона має право відповідно до чинного законодавства, також відмовляється.

ОСОБА_3 ніколи не працювала, а на даний час не має можливості працювати, тому будь-який вид доходу на утримання своєї дитини ОСОБА_3 не має. На початку січня 2019 року малолітнього ОСОБА_2 разом із матір`ю швидкою допомогою було доставлено до дитячого відділення КЗ «Покровська ЦРЛ`ДОР». Дитина доставлена в лікарню у занедбаному стані, зі значними опрілостями, алергією та застудою. Протягом тижня дитину вилікували та виписали із лікарні, але з 22 січня ОСОБА_3 разом із малолітнім ОСОБА_2 знову опинилася у дитячому відділенні у зв`язку з тим, що їй ніде проживати, де вона прожила 3 тижні. Спеціалісти служби у справах дітей райдержадміністрації та районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді в черговий раз зустрілися із ОСОБА_3 їй знову було запропоновано надати допомогу у реєстрації дитини за місцем проживання, вказано на необхідність проведення такої реєстрації. В черговий раз наголошено на необхідності оформлення соціальної допомоги при народженні дитини та одинокої матері, що дасть можливість забезпечувати нормальне проживання дитини і її самої. Але, ОСОБА_3 категорично відмовилася від рекомендацій, вела себе неврівноважено, скандалила, голосно кричала, тримаючи при цьому дитину на руках. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 не планує налагоджувати матеріальне становище своєї родини її попереджено про кримінальну відповідальність, яку вона несе за неналежне утримання малолітньої дитини та бродяжництво, а в майбутньому про чергове позбавлення її батьківських прав. Зважаючи на те, що мешканці с. Гаврилівка уже не приймали ОСОБА_3 разом із дитиною на проживання, у лютому 2019 року вона перемістилася на проживання у селище Просяна Покровського району, де також сторонні громадяни надали їй у користування житловий будинок, але тимчасово, За інформацією, наданою фахівцем із соціальної роботи Просянської селищної ради, будинок, в якому мешкала ОСОБА_3 з малолітнім сином облаштований необхідними меблями, є пічне опалення, але воно становило загрозу вчадіти, як дитині так і матері, адже, після тривалих років простою потребувало чищення. Запас дрів або іншого твердого палива у даному домоволодінні відсутній. ОСОБА_3 протоплювала 1 раз на день сухими гілками та залишками старого штахетнику від паркану, який знайшла у дворі. Кошти на існування, оплату за освітлення та інші потреби у ОСОБА_3 відсутні (в черговий раз її забезпечували їжею небайдужі сусіди). У дитини вкрай обмежена кількість одягу, відсутні підгузки, засоби гігієни, ванночка для купання, пелюшки. З метою упередження нещасного випадку за останнім місцем проживання ОСОБА_3 із малолітнім ОСОБА_2 , уникнення жебракування матері разом із дитиною, зважаючи на загрозу яка становила життю та здоров`ю дитини, зважаючи на неврівноважений психічний стан останньої, 19 лютого 2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації було прийнято рішення про негайне вилучення малолітнього ОСОБА_2 та тимчасового його влаштування до вирішення питання позбавлення матері батьківських прав.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні з`явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові, додавши, що на початку січня 2019 року відповідачка з новонародженою дитиною оселилася в смт. Просяне, у старому будинку, де не було ані дрів для опалення, ані належних умов для проживання малолітньої дитини. ОСОБА_3 кормили сусіди, приносячи їй їжу, за оформленням соціальних виплат відповідачка категорично відмовилася звертатися. Коли працівники соціальних служб обстежували житло, то не виявили там гігієнічних приналежностей, дитячого ліжка, ванночки, памперсів. Дитячого одягу було обмаль і одяг був не зимній. Двічі за зиму ОСОБА_3 потрапляла з дитиною в лікарню, бо дитина хворіла. За лютий 2019 року позивач чотири рази виїзжав на обстеження умов проживання відповідачки. Коли 20.02.2019 року представник позивача та третьої особи прийшли до ОСОБА_3 , то побачили, що вона ходить в шубі, бо хата нетоплена, а дитина у дуже легкому одязі. Для купання дитини була тільки миска ємністю 15-20 літрів. ОСОБА_3 вела себе дуже агресивно і погрожувала покінчити життя самогубством у разі, якщо в неї відберуть дитину. Під час вилучення дитини працівники поліції знайшли 2 мотузки у шафі та сокиру під подушкою. За весь час після вилучення дитини ОСОБА_3 жодного разу не поцікавилася її долею і місцезнаходженням.

В судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином неодноразово, у тому числі шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду, надала заяву про відкладення судового розгляду, але в судові засідання жодного разу не з`явилася.

Представник третьої особи Орищенко М.В. пояснила суду, що ОСОБА_3 зарекомендувала себе з негативної сторони, агресивна, конфліктна. Постійно змінювала місце проживання, не повідомляючи нікого, де знаходиться з дитиною. При обстеженні житлових умов виявлено, що дитина майже не має одягу, дитина фактично в будинку знаходилася в коробці від «Подарунку малюка » як в манежику, бо ліжка та дитячого візочка на той час також не було. Спілкування з відповідачкою вкрай складне, на жодні умовляння щодо оформлення документів для отримання соціальної допомоги вона не реагувала і нічого не робила.

Свідок ОСОБА_9 показала, що працює директором Покровського РЦСССДМ, відповідачку знає давно, оскільки її сім`я неодноразово перебувала на соціальному супроводі як сім`я, що знаходиться в складних життєвих умовах. У 2019 році ОСОБА_3 народила п`яту дитину, після чого систематично змінювала місце проживання по всьому Покровському районі. На обліку в медичному закладі під час вагітності не перебувала, після народження дитини категорично відмовлялася реєструвати дитину та звертатися до соціальної служби для отримання допомоги по народженню дитини. На як кошти проживає - невідомо. До себе додому, коли виявляли місце її проживання категорично відмовлялася когось пускати, дитячі речі, які пропонували їй для дитини соціальні служби, брати відмовлялась.

Свідок ОСОБА_10 показала, що працює фахівцем із соціальної роботи Просянської селищної ради, ОСОБА_3 зявилася в смт. Просяна взимку 2019 року, де оселилася в занедбаному будинку, де ніхто давно не проживав. Свідок також виїздила на місце проживання відповідачки, належних умов проживання для дитини в будинку не виявлено, а саме, в будинку холодно, дрів немає, дитячих речей обмаль. Відповідачка не працює і ніколи ніде не працювала, джерело доходів невідомо, жодних соціальних виплати не отримує, поведінка відповідачки є неадекватною. Свідок вважає, що в таких умовах є небезпека для життя і здоров`я дитини.

Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 20.02.2019 року, актовий запис №173 (копія свідоцтва серія НОМЕР_1 , а. с. 11).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного 03.01.2019 року фахівцем з соціальної роботи, лікарями та дільничним інспектором, ОСОБА_3 допомогу при народженні дитини не оформлювала, грошей на підгузки для дитини не має, елементарних засобів для гігієни дитини теж не має. При обстеженні малолітнього ОСОБА_2 лікарями виявлено, що у останнього є висипання в області висків, голови та попрілості ІІ ступеню. Дитина була неспокійна, весь час плакала (акт, а. с. 27).

Згідно акту обстеження умов проживання від 08.01.2019 року, складеного начальником служби у справах дітей райдержадміністрації та директором Покровського РЦСССДМ, ОСОБА_3 надавала пояснення, в яких повідомила, що на той час проживати їй не було де, сказала, що буде займатися пошуком нової квартири, оформляти соціальні виплати при народженні дитини та одинокої матері відмовилася. Членами комісії рекомендовано ОСОБА_3 повернутися на постійне місце проживання до свого житлового будинку, де вона зареєстрована, провести там косметичний ремонт та проживати разом із дитиною, але ОСОБА_3 на рекомендації членів комісії реагувала неадекватно, говорила різну нісенітницю, яка не мала ніякого відношення до її ситуації, усі поради членів комісії проігнорувала (акт, а. с. 28).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.02.2019 року, складеного фахівцем з соціальної роботи, начальником служби у справах дітей райдержадміністрації та директором Покровського РЦСССДМ, на час візиту у будинку, де мешкала ОСОБА_3 було чисто, але холодно. ОСОБА_3 по будинку ходила в шубі, а дитина в цей час перебувала в одній сорочці та була примотана тоненькою ковдрою. Для дитини придбано візочок, дитяче ліжко відсутнє, мати з дитиною сплять в одному ліжку. Ванночки для купання дитини немає, одяг у дитини в обмеженій кількості. Будь-які засоби гігієни для дитини та підгузки відсутні. У дворі відсутній будь-який запас твердопаливних матеріалів, газове опалення у будинку відсутнє. Під час відбирання дитини ОСОБА_3 поводилася агресивно, голосно кричала, при цьому тримаючи на руках дитину. Під час пошуку одягу для малолітнього ОСОБА_2 у шафі для речей члени комісії виявили петлю для повішання, виготовлену власноруч. Після відбирання малолітнього ОСОБА_2 , через 10 хвилин, працівники Просянської селищної ради в телефонному режимі повідомили, що ОСОБА_3 здійснила над собою суїцид через повішання. Двічі працівники селищної ради зривали її з петлі. В зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вела себе агресивно медичні працівники змушені були дати їй заспокійливе та доставити на лікування до обласної психіатричної лікарні (акт, а. с. 32)

За висновком органу опіки та піклування Покровської райдержадміністрації від 06.05.2019 року з метою упередження негативних обставин, які загрожують життю та здоров`ю дитини, орган опіки та піклування Покровської райдержадміністрації дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_3 , відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (висновок, а. с. 7-9).

Даний висновок мотивується тим, що у відповідачки неврівноважений психічний стан, вона створила умови життя, які становлять загрозу життю та здоров`ю дитини, відмовилась оформити соціальні виплати, які необхідні для нормального утримання дитини (висновок, а. с. 7-9).

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Судом достеменно встановлено, що відповідачка постійно та злісно ухиляється від виховання своєї дитини, матеріально її не утримує, не створила належних умов для її проживання, своїми діями та способом життя ставить під загрозу здоров`я дитини.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачки та є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачка в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни нею свого ставлення відносно дітей та поновлення у встановленому порядку батьківських прав.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7,150,157,164,171 Сімейного кодексу України, ст. ст.12,15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов Покровської райдержадміністрації Дніпропетровської області в особі служби у справах дітей райдержадміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Маломихайлівської сільської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в рахунок сплаченого судового збору 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Покровський районний суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, визначені статтею 354 Цивільного процесуального кодексу України для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 07 травня 2020 року.

Суддя О.В. Чорна