Єдиний унікальний номер 233/2115/19
Номер провадження 22-ц/804/1186/20
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року

м. Бахмут

справа № 233/2115/19

провадження № 22-ц/804/1186/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Корчистої О.І., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Ситніка Д.Л.

учасники справи:

позивач Управління освіти міської ради м. Костянтинівка,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 233/2115/19 за позовом Управління освіти міської ради м. Костянтинівка до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків,

за апеляційною скаргою Управління освіти міської ради м. Костянтинівка,

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 січня 2020 року (суддя Бєлостоцька О.В.), ухваленого в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 11 січня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В квітні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач з 02 березня 2015 року по теперішній час обіймає посаду директора Міжшкільного навчально-виробничого комбінату трудового навчання та професійної орієнтації учнів 8-11 класів загальноосвітніх шкіл І-ІІІ ступенів м. Костянтинівка (далі по тексту МНВК). Згідно акту ревізії Східного офісу Держаудитслужби від 06 квітня 2018 року № 05.03-19/02 встановлено недоотримання МНВК власних надходжень за послуги, які надавались на платній основі в 2016 - 2017 роках на загальну суму 204 861 грн., внаслідок перерахування грошових коштів учнями (слухачами) на спеціальний рахунок МНВК не в повному обсязі, чим нанесено збитків закладу у зазначеній сумі та порушено п.4.2 договорів про надання платних послуг, укладених між директором МНВК та слухачами, якими передбачено зарахування коштів готівкою повністю або двома частинами, п.1.7 Порядку надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами від 23 липня 2010 року № 736/920/758, п.5 ст.79 Закону України «Про освіту», п.2.3 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів, зобов`язань бюджетних установ від 02 квітня 2014 року № 372. Надання платних послуг в МНВК без додержання норм, встановлених законодавством України, призвело до недостовірної інформації фінансової звітності по спеціальному рахунку МНВК, чим нанесено збитки установі в розмірі 204 861 грн. На адресу відповідача ОСОБА_1 направлено вимогу від 08 червня 2018 року про відшкодування збитків, завданих зазначеним порушенням, яка залишена останнім без задоволення.

Просив суд визнати дії відповідача ОСОБА_1 щодо надання платних освітніх послуг такими, що вчинені з порушенням чинного законодавства та спричинили матеріальну шкоду на суму 204 861 гривні; стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Міжшкільного навчально-виробничого комбінату трудового навчання та професійної орієнтації учнів 8-11 класів загальноосвітніх шкіл І-ІІІ ступенів м. Костянтинівка матеріальної шкоди у розмірі 204 861 гривні; стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Управління освіти міської ради м. Костянтинівка витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3 072 гривні 90 копійок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 січня 2020 року в задоволені позовних вимог управління освіти міської ради м. Костянтинівка до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що винними протиправними діями відповідача ОСОБА_1 МНВК спричинено пряму дійсну шкоду в розмірі 204861 гривні. Перекручування фінансової звітності, про яке йдеться у акті ревізії фінансово-господарської діяльності Управління освіти міської ради м. Костянтинівки від 06 квітня 2018 року, не свідчить про завдання МНВК реальної дійсної шкоди на суму 204861 гривні, тому підстави для задоволення позову відсутні.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду Управління освіти міської ради м. Костянтинівки посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції на надав належної правової оцінки діям працівниками МНВК щодо отримання коштів готівкою з видачею касових ордерів. Вони неодноразово наголошували на тому, що директор МНВК Поплавський В.І. або його працівники, в порушення вимог чинного законодавства приймали готівкові кошти з видачею касових ордерів, що є повноваженням виключно каси. Проте МНВК не має власної бухгалтерії, обслуговується центральною бухгалтерією управління освіти і не має власної каси. Тобто суд не дослідив ту обставину, що директор та працівники МНВК у незаконний спосіб отримували грошові кошті.

Також суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо правомірності оплати за навчання в натуральній формі, оскільки такі дії робітників МНВК суперечать п.4.2. Договору про надання платних освітніх послуг, п.1.7 Порядку надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 року № 736/902/758, п.2.3. Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 02.04.2014 року № 371.

Також невірним є висновок суду про те, що управлінням освіти були оприбутковані накладні на бензин на загальну суму 204 861,56 грн. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що Управління освіти оприбуткувало бензин на сумі 204 861,56 грн.

Також суд першої інстанції не звернув уваги на те, що бухгалтерські документи надані відповідачем, містять різні розбіжності в сумах, зазначені номера не існуючих договорів тощо.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

03 квітня 2020 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив в якому він зазначає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення.

В обґрунтування доводів відзиву зазначає, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що він або працівники МНВК незаконно отримували кошті за навчання. Апелянт помилково ототожнює пряму дійсну шкоди та недоотримання грошових коштів управлянням освіти. Перекручування фінансової звітності, про яке йдеться у акті ревізії фінансово господарської діяльності Управління освіти міської ради м. Краматорська від 06 квітня 2018 року, не свідчить по завдання МНВК реальної дійсної шкоди у сумі 204 861 грн. Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що управлінням освіти не були оприбутковані накладні на бензин на суму 204 861,56 грн. Судом першої інстанції було вірно встановлено, що документи на оприбуткування бензину відповідачем було передано до управління освіти міської ради м. Краматорська , а отже саме управління освіти здійснювало відповідні дії щодо бухгалтерського обліку як грошових коштів отриманих за навчання учнів МНВК так і не грошових надходжень. В наслідок того, що дебіторська або кредиторська заборгованість у бухгалтерському обліку управління освіти відсутні. Також невірними є твердження позивача про те, що розрахункові документи є сумнівними, оскільки всі вони були оприбутковані центральною бухгалтерією та жодних зауважень з цього приводу не надходило.

Представник позивача Управління освіти міської ради м. Костянтинівка в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заявка про розгляд справи за його відсутності (а.с.52-53 т.2).

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до наказу Управління освіти міської ради м. Костянтинівки від 27 лютого 2015 року 101-к/тр ОСОБА_1 призначено на посаду директора Міжшкільного навчально-виробничого комбінату з 02 березня 2015 року (а.с.6).

Пунктами 2.2, 2.9, 2.26, 2.29, 2.31 посадової інструкції директора МНВК ОСОБА_2 В ОСОБА_3 . передбачено, що до основних напрямків його діяльності, зокрема, належить: забезпечення адміністративно-господарської (виробничої) роботи школи; вирішення адміністративних, фінансових, господарських та інших питань, що виникають в процесі діяльності школи; забезпечення раціонального використання бюджетних асигнувань, а також коштів, які надходять з інших джерел; забезпечення обліку, збереження і поповнення навчально-матеріальної бази, ведення бухгалтерського обліку і статистичної звітності; керівництво на правах оперативного управління майном, що є власністю школи (а.с.29-38).

Пунктом 4.5 посадової інструкції директора МНВК ОСОБА_1 передбачено, що останній несе матеріальну відповідальність за спричинені школі чи учасникам навчально-виховного процесу збитки у зв`язку з виконанням (невиконанням) своїх посадових обов`язків в порядку і в межах, встановлених трудовим, цивільним законодавством (а.с.29-38).

Пунктами 3.1, 3.1.1 Положення, затвердженого рішенням Костянтинівської міської ради від 29 жовтня 2003 року № IV/9-224 передбачено, що Управління освіти міської ради м. Костянтинівка здійснює керівництво та управління загальноосвітніми, дошкільними та позашкільними учбовими закладами усіх типів та форм власності, розташованими на території міста (а.с.82-85).

Згідно п.п.1.3,1.4, 5.1 Статуту Міжшкільний навчально-виробничий комбінат трудового навчання та професійної орієнтації учнів 8-11 класів загальноосвітніх шкіл І-ІІІ ступенів м. Костянтинівки є юридичною особою і обслуговується централізованою бухгалтерією Управління освіти. Засновником закладу є Костянтинівська міська рада. Управління навчальним закладом здійснюється Управлінням освіти (а.с.86-94).

Пунктами 2.2 2.3, 2.4, 2.5 Положення про централізовану бухгалтерію Управління освіти міської ради м. Костянтинівка передбачено, що основними завданнями бухгалтері, зокрема, є : координація роботи навчальних закладів з питань планово-фінансової діяльності та бухгалтерського обліку і звітності, відображення у документах достовірної та в повному обсязі інформації про господарські операції та результати діяльності; забезпечення достовірного відображення операцій у бухгалтерському обліку; забезпечення контролю за наявністю та рухом майна, використанням фінансових та матеріальних ресурсів у відповідності з затвердженими нормативами та кошторисами (а.с.101-102).

Відповідно до акту ревізії фінансово-господарської діяльності Управління освіти міської ради м. Костянтинівки за період часу з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року від 06 квітня 2018 року суцільною ревізією повноти надходження коштів від надання платних послуг з підготовки та перепідготовки водіїв відповідних категорій встановлено недоотримання власних надходжень за послуги, які надаються на платній основі, на загальну суму 204861 грн. 56 коп., в тому числі: 2016 рік - 59637 грн 90 коп, 2017 рік 145223 грн 66 коп внаслідок перерахування грошових коштів учнями (слухачами) на спеціальний рахунок МНВК не в повному обсязі. Порушено п.4.2 договорів про надання платних загальноосвітніх послуг, укладених між директором МНВК та слухачами, якими передбачено зарахування коштів готівковими коштами повністю або двома частками. Заявами про зарахування в групу для підготовки водіїв транспортних засобів оплата за навчання не передбачена внесенням матеріалів у не грошовому вигляді. Встановлено, що згідно калькуляційної вартості за навчання з підготовки та перепідготовки водіїв різних категорій: у 2016 році повинно надійти 180650 грн 00 коп, фактично надійшло 121 078 грн 10 коп, не доотримано плати за навчання 59637 грн 90 коп; у 2017 році повинно надійти 383 300 грн 00 коп, фактично надійшло 244 476 грн 34 коп, не доотримано плати за навчання 145 233 грн 66 коп. Дослідженням первинних документів по надходженню благодійних внесків встановлено, що за 2016 рік оприбутковано бензину для проходження водіння на автомобілях, придбаних учнями МНВК на загальну суму 59 382 грн 65 коп та оприбутковано як спонсорську допомогу від батьків учнів придбані талони на бензин згідно накладних на їх придбання на суму 166 050 грн 30 коп.

Аналогічно за даними 2017 року: оприбутковано бензину для проходження водіння на автомобілях, придбаного учнями МНВК на загальну суму 137044грн 98коп; оприбутковано як спонсорську допомогу придбаних талонів на бензин згідно накладних на їх придбання на загальну суму 157743 грн 27коп. У періоді з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року дебіторська чи кредиторська заборгованість за послуги навчання, які надаються на платній основі, в регістрах бухгалтерського обліку не відображені.

Проведення господарських операцій по зарахуванню платних послуг МНВК на спеціальний рахунок установи не в повному обсязі призвело до перекручень фінансової звітності на загальну суму 204 861 грн 56 коп та нанесення збитків установі на вказану суму, в тому числі: у 2016 році на суму 59637грн 90коп, у 2017 році на суму 145223грн 66 коп, тобто, частково плата учнями за навчання проведена в обліку установи не в грошовому вигляді замість зарахування плати за професійну підготовку водіїв різних категорій грошовими коштами на спеціальний рахунок МНВК, використання яких здійснюється згідно затвердженого кошторису в установленому порядку.

Таким чином, надходження грошових коштів від плати за навчання з підготовки водіїв різних категорій на спеціальний рахунок МНВК не в повному обсязі призвело до внесення недостовірних даних до фінансової звітності звітних періодів, а саме: до заниження власних надходжень у Звітах про надходження та використання коштів спеціального фонду (ф.№4-1м): по строчці 020 «За послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю»: у 2016 році на суму 59637грн 90коп, у 2017 році на суму 145223грн 66 коп та завищення надходжень у Звітах про надходження і використання коштів, отриманих за іншими джерелами власних надходжень (ф.4-2м), строчці 020 «Від отриманих благодійних внесків, грантів та дарунків» : у 2016 році на суму 59637грн 90коп, у 2017 році на суму 145223грн 66коп, що є порушенням п.2р.1Порядку № 44 (а.с.7-12,13-14).

14 травня 2018 року Управління східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області направило на ім`я начальника Управління освіти міської ради м. Костянтинівка Барабаш ОСОБА_4 вимогу про усунення виявлених ревізією порушень, в тому числі, і порушень в МНВК (а.с.39-40).

08 червня 2018 року начальник Управління освіти міської ради м. Костянтинівка Барабаш О.В. направила на адресу директора МНВК Поплавського В.І. вимогу про термінове відшкодування збитків в розмірі 204,86 тис.грн (а.с.41).

В листі Управління освіти міської ради м. Костянтинівка від 22 березня 2018 року № 01-17-59 наведена вартість навчання курсів водіїв по спеціальному фонду МНВК за період 2016-2017 роки згідно калькуляцій (а.с.26-27).

Судом першої інстанції досліджені відомості про надходження плати за навчання на професійну підготовку водіїв в МНВК у 2016-2017 роках, з яких вбачається, що оплата здійснювалась учнями частково - шляхом сплати грошових коштів, частково - шляхом придбання палива (а.с.15-22), що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

З письмових пояснень головного бухгалтера Міського управління освіти м. Костянтинівка Ляднової Л.В. на вимогу Державної аудиторської служби від 20 березня 2018 року (а.с.24) вбачається, що частину коштів за навчання учні МНВК сплачували на спецрахунок, а другу частину за паливо (а.с.25).

Згідно п.4.2 наявного в матеріалах справи договору про надання платних послуг ОСОБА_5 , вбачається, що оплата з навчання здійснюється в гривнях в МНВК готівкою із видачею касового ордера або шляхом оплати за повний курс, або шляхом оплати за кожен місяць навчання (а.с.111).

Судом першої інстанції досліджені надані відповідачем ОСОБА_1 на підтвердження заперечень накладні на придбання бензину та акти оприбуткування за 2016-2017 роки (а.с.118-207, 235) на загальну суму 193 505 грн 40 коп.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Управління освіти міської ради м. Костянтинівка задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що винними протиправними діями відповідача ОСОБА_1 МНВК спричинено пряму дійсну шкоду в розмірі 204 861 гривня. Перекручування фінансової звітності, про яке йдеться у акті ревізії фінансово-господарської діяльності Управління освіти міської ради м. Костянтинівки від 06 квітня 2018 року, не свідчить про завдання МНВК реальної дійсної шкоди на суму 204861 гривні, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до статті 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

У частині другій статті 130 КЗпП України визначено, що при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або інших цілей (стаття 134 КЗпП України).

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз`яснено, що у кожному випадку суд зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язку, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Тобто вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: чи укладено між сторонами трудовий договір, яка підстава покладання на працівника відповідальності за майнову шкоду, чи спричинена шкода діями працівника, в якому обсязі майнової шкоди несе відповідальність працівник за встановлених фактичних обставин, яка ступінь вини працівника за заподіяну шкоду (за виключенням прямої дійсної шкоди), за яких обставин заподіяна шкода, чи спричинена шкода з корисних мотивів та чи є підстави для зменшення розміру покриття шкоди залежно від майнового стану працівника.

Судом першої було вірно встановлено, що протягом 2016-2017 років мала місце часткова оплата учнями МНВК вартості навчання в грошовому вигляді, і частково - шляхом придбання бензину, вартість якого на підставі поданих талонів та накладних згодом оприбутковувалась бухгалтерією Управління освіти міської ради м. Костянтинівка, що призвело до перекручування фінансової звітності, а не до фактичних збитків та прямої дійсної шкоди, що вбачається, зокрема, і з дослідженого акту ревізії № 05.03-19/02 від 06 квітня 2018 року, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що централізованою бухгалтерією Управління освіти дійсно протягом 2016-2017 років всупереч умов договорів про надання освітніх послуг, оприбутковувався придбаний учнями МНВК бензин на підставі накладних та актів оприбуткування, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Також вірними є висновки суду, що п.1.7 Порядку надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23 липня 2010 року № 736/902/758, частиною 5 статті 79 Закону України «Про освіту», пунктів 2,3 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 372 від 02 квітня 2014 року, на які посилається в позовній заяві позивач, не містять заборони часткової оплати за навчання в натуральній формі шляхом придбання бензину.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 522/4619/16-ц (провадження № 14-634цс18) зроблено висновок, що «стаття 132 КЗпП передбачає матеріальну відповідальність у межах середнього місячного заробітку і не містить випадків повної матеріальної відповідальності. Вичерпний перелік випадків повної матеріальної відповідальності передбачений статтею 134 КЗпП. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (частина друга статті 130 КЗпП). Згідно з частиною другою статті 130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Протиправна поведінка працівника - це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність. Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина, виражена у формі умислу або необережності».

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Встановивши, що позивачем не доведений розмір прямої дійсної шкоди, суд першої інстанції зробив вірний висновок про відмову в задоволені позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що працівники МНВК отримували частину оплатити в грошовому еквіваленті не має правового значення для правильності вирішення даного спору.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що невірними є висновки суду першої інстанції про оприбуткування управлінням освіти накладних на бензин, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме актом ревізії та поясненнями свідка ОСОБА_6 , яка є головним бухгалтером управлення освіти міської ради м. Костянтинівка.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що бухгалтерські документи надані відповідачем, містять розбіжності, оскільки відповідальною за організацію та ведення бухгалтерського обліку є саме головний бухгалтер управління освіти міської ради м. Костянтинівка, який і повинний надавати оцінку правильності заповнення бухгалтерських документів та постановки їх на бухгалтерський облік.

Суд першої інстанції дав належну оцінку всім наданим сторонами доказам, на підставі наданих доказів повно та правильно встановив фактичні обставини по справі та з додержанням норм матеріального права ухвалив судове рішення. Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду по суті вирішення вказаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, крім того, вони по своїй суті зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції прийнято рішення у відповідності до норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Висновки суду про відсутність правових підстав для задоволення позову відповідають встановленим обставинам справи.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління освіти міської ради м. Костянтинівка залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.І. Корчиста

Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 20 травня 2020 року

Головуючий О.О.Тимченко