РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/7894/19

Провадження № 22-з/4815/36/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,

учасники справи:

позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Коновальця-9»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Коновальця-9» - адвоката Шендери Олени Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2019 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Коновальця-9» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського апеляційного суду від 10 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2019 року залишено без зміни.

26 березня 2020 року на адресу суду надійшла заява від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Коновальця-9» - адвоката Шендери Олени Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі. Заявницею на її обґрунтування зазначено, що при ухваленні постанови Рівненським апеляційним судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу. Заявниця пояснює, що даний спір має особливий публічний інтерес мешканців, оскільки відповідачка намагається зіпсувати ділову репутації голови правління ОСББ «Коновальця-9», що зумовлює необхідність у супроводі справи адвокатом. Додає, що оскільки ОСББ «Коновальця-9» є неприбутковою організацією, то кошти на оплату послуг адвоката сплачуються з його рахунку. Просить здійснити розподіл витрат на професійну правничу допомогу, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Коновальця-9» витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 гривень.

В поданому на заяву про ухвалення додаткового рішення запереченні ОСОБА_1 вказує, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є неспіврозмірним із стягнутим розміром заборгованості, а також зазначає, що клопотання не відповідає вимогам ст. 137 ЦПК України, оскільки не містить детального опису робіт, виконаних адвокатом, розрахунку вартості тощо. Просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, апеляційний суд прийшов до висновку про її відхилення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 10 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2019 року залишено без зміни.

Матеріали справи містять клопотання представника ОСББ «Коновальця-9» - адвоката Шендери О. М. про стягнення судових витрат від 13.02.2020 року, до якого долучено копію Договору про надання правничої допомоги від 03 лютого 2020 року, укладеного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Шендера і партнери», за умовами якого адвокат зобов`язується здійснити представництво інтересів клієнта, надання правової допомоги, захист інтересів ОСББ «Коновальця-9» у судовому врегулюванні спору згідно ЦПК України щодо стягнення боргу за утримання будинку та прибудинкової території та внесків на капітальний ремонт з ОСОБА_1 , якій належить квартира АДРЕСА_1 , у Рівненському апеляційному суді. За цим договором клієнт уповноважив адвоката вивчити суть спору та підготувати претензію.

Актом здачі-приймання наданих послуг до вказаного Договору та квитанцією № 1 від 03.02.2020р. підтверджується перерахування коштів у сумі 3 000,00 грн на ім`я Адвокатського бюро «Шендера і партнери» (а.с. 184).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першоїстатті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, ЦПК України передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, дійсність витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 гривень підтверджена квитанцією до прибуткового касового ордера. Необхідність цих витрат зумовлена потребою ОСББ «Коновальця-9» у правовому супроводі справи під час витрат на правничу допомогу.

Що ж стосується розумності розміру витрат на правничу допомогу, то апеляційний суд вважає заявлену суму завищеною з огляду на складність справи та фінансовий стан учасників. Оскільки відповідачка є особою пенсійного віку, а її чоловік - інвалідом Ш групи, апеляційний суд вважає, що понесені витрати на правову допомогу у сумі 3000,00 грн слід віднести за рахунок ОСББ «Коновальця-9».

Крім того, суд бере до уваги і ту обставину, що в Договорі про надання правничої допомоги обов`язком адвоката у цій справі при її розгляді в Рівненському апеляційному суді зазначено складання претензії для досудового врегулювання спору. Такі дії в цій справі адвокатом не вчинялися.

Більш того, в Акті виконаних робіт від 03.02.2020 року не міститься переліку і опису робіт, які вчинені адвокатом на виконання вищезазначеного Договору з клієнтом, кількості затраченого часу тощо, як того вимагають положення закону.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Постановою суду апеляційної інстанції рішення місцевого суду залишене без змін, а тому підстави для розподілу судових витрат, до яких входять і витрати на правничу допомогу, як і для ухвалення додаткового рішення, відсутні.

Керуючись ст. 137, 141, 270, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Коновальця-9» про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2019 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Коновальця-9» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05 травня 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Бондаренко Н. В.

Хилевич С. В.