Справа № 641/1834/20
Провадження № 2-о/635/86/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Березовської І.В.,

секретар судових засідань Калягіна М.П.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) наближатися на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 , а також до місця її роботи - AT «Турбоатом» за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 199; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, йому невідомому, а також переслідувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 08 грудня 2008 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , зареєстрований виконкомом Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2013 року шлюб між заявником і заінтересованою особою розірваний. В 2015 році сторони вдались до спроби відновити подружні відносини і почали проживати знову разом. Однак, ОСОБА_2 став зловживати алкоголем, а перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно, влаштовував за місцем їх спільного проживання скандали, ображав та принижував заявника та їх доньок. Усі викладені вище обставини призвели до остаточного розпаду сім`ї і заявник дійшла до висновку, що відновити сімейні стосунки неможливо, про що повідомила колишнього чоловіка. Після цього відносини між ними тільки погіршились, ОСОБА_2 неодноразово в присутності малолітніх доньок погрожував заявнику фізичною розправою та застосовував до неї фізичне насильство, вчиняв умисні дії психологічного характеру, допускав висловлювання в її адресу та адресу спільних дітей нецензурною лайкою, у зв`язку з чим заявник неодноразово зверталась за захистом до поліції. Постановою Комінтернівського районного суду від 25 листопада 2019 року по справі № 641/9683/19 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та направлений до Управління у справах сім`ї та молоді Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради для проходження програми для кривдників. Не дивлячись на це, агресивна поведінка з боку заінтересованої особи не припинилась, а навпаки він почав погрожувати заявнику та її рідним фізичною розправою, внаслідок чого вона вимушена переховуватися від колишнього чоловіка та всіляко уникати спілкування з ним.14 лютого 2020 року слідчим Слобідського ВП ГУНП був винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника - ОСОБА_2 , яким останній зобов`язувався залишити її місце проживання з забороною в будь-який час контактувати з нею. Проте під час дії термінового заборонного припису ОСОБА_2 порушував його умови, дошкуляючи заянику телефонними дзвінками, які знов супроводжувались погрозами. Після закінчення терміну дії припису, ОСОБА_2 не залишає заявника у спокої: стукає в двері, вимагаючи відкрити йому, негативно впливаючи як на її психологічний стан, так і на психологічний стан їх дітей. Це припинилось тільки після її попередження про те, що у разі продовження зазначених дій зі сторони ОСОБА_2 , вона буде вимушена викликати поліцію. Однак, знаючи характер свого колишнього чоловіка, заявник впевнена, що він буде знову робити спроби проникнення до її житла, перетворюючи її з дітьми життя на постійний страх за своє фізичне і психологічне здоров`я. Таким чином, заявник ОСОБА_1 вважає себе особою, що зазнала домашнього насильства.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 травня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено здійснювати за правилами окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заявник надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву про видачу обмежувального припису підтримала у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщене не пізніше ніж за 24 години до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про встановлення обмежувального припису, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2013 року, шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розірваний (а.с. 7-8).

Постановою Комінтернівського районного суду від 25 листопада 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень. Направлено ОСОБА_2 до Управління у справах сім`ї та молоді Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради для проходження програми для кривдників (а.с.5-6).

14 лютого 2020 року інспектором ПСПП Слобідського ВП ГУНП був винесений терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 , яким встановлені заходи заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання ОСОБА_1 , заборону на вхід та перебування у її місці проживання та заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний прпипис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб з 14 лютого 2020 по24 лютого 2020 року. (а.с. 9).

Будь-яких інших доказів учасниками справи суду не надавалось.

Вирішуючи питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство, саме на наявність якого посилається в заяві заявниця, - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Заявниця просить суд вжити заходів у вигляді видачі обмежувального припису.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Згідно з п.9 ч.1 ст.1, ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі та встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі (далі - Реєстр) - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Згідно вимог ч.ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що після визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, направлення його до Управління у справах сім`ї та молоді Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради для проходження програми для кривдників та винесення відносно нього термінового заборонного припису, агресивна поведінка з його боку та погрози заявнику та її рідним фізичною розправою не припинились, внаслідок чого вона була змушена переховуватися від колишнього чоловіка та всіляко уникати спілкування з ним. Крім того, під час дії термінового заборонного припису ОСОБА_2 порушував його умови, дошкуляючи заянику телефонними дзвінками, ОСОБА_2 не залишає заявника у спокої, приходив до неї додому, негативно впливаючи як на її психологічний стан, так і на психологічний стан їх дітей, але при цьому заявник ОСОБА_1 до своєї заяви не додає будь-яких доказів про її звернення до правоохоронних органів, починаючи з лютого 2020 року по теперішній час, та будь-яких доказів наявності психологічного насильства відносно заявниці та її дітей з боку заінтересованої особи.

Враховуючи те, що заявником не надано суду належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_2 щодо заявника ОСОБА_1 домашнього насильства, починаючи з лютого 2020 року, а отже і не доведено, що ОСОБА_2 станом на час розгляду справи є кривдником своєї колишньої дружини чи дітей. Крім того, заявником не обґрунтовані ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно ОСОБА_2 обмежувального припису.

При цьому суду також не надано жодних доказів, щодо внесення зазначених випадків до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства, а також притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками статті 173-2 КУпАП чи кримінальної відповідальності після винесення термінового заборонного припису.

Враховуючи викладене, а також те, що в прушення вимог статті 81 ЦПК України заявник не надала належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства в сім`ї та ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо ОСОБА_2 обмежувального припису, суд не вбачає підстав для видачі обмежувального припису.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 76, 81, 263-265, 350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 10 квітня 2012 року Липецьким відділом ГУМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І.В. Березовська