Єдиний унікальний номер судової справи: 225/3386/20
Номер провадження: 2/225/713/2020
25 вересня 2020 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого-судді Довженко О.В.,
секретаря судового засідання Петрової С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглезбагачувальна фабрика «Чумаківська», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про встановлення факту припинення трудових відносин,-
ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовною заявою про встановлення факту припинення трудових відносин.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом №91лс від 09.06.2011 року призначений на посаду директора ТОВ «Вуглезбагачувальне підприємство Центральна збагачувальна фабрика «Чумаківська», що підтверджується записом в трудовій книжці НОМЕР_1 .
Підприємство розташоване в Будьонівському районі м. Донецька, вул. Майська, 66. Працюючи на посаді, позивач постійно мешкав в м. Донецьк.
Однак, у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території м. Донецьк, що на дай час є тимчасово окупованою територією України, позивач був змушений залишити постійне місце мешкання та переїхати до смт. Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області, де був взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа.
У зв`язку з активними бойовими діями в м. Донецьку підприємство фактично припинило роботу, тому 01.10.2016 року позивач забрав з підприємства свою трудову книжку, але не міг звільнитися в установленому законом порядку.
За наказом №1-к від 24.05.2017 року директора ТОВ «Донінтервугілля» позивач призначений за сумісництвом директором Філії «Збагачувальна фабрика «Щербинівська».
Наразі постала потреба офіційного працевлаштування позивача за основним місцем роботи, яке можливе лише після припинення трудових відносин з ТОВ «Вуглезбагачувальне підприємство Центральна збагачувальна фабрика «Чумаківська» шляхом внесення відповідного запису до трудової книжки, подання нотаріально посвідченої письмової заяви про припинення трудових відносин з роботодавцем або відповідного рішення суду - у разі припинення трудових відносин у судовому порядку.
Проте, зважаючи на знаходження ТОВ «Вуглезбагачувальне підприємство Центральна збагачувальна фабрика «Чумаківська» на тимчасово окупованій території України, припинення трудових відносин з роботодавцем можливе лише шляхом ухвалення судом відповідного рішення.
Наведене стало приводом для звернення позивача до суду з позовом про встановлення факту припинення трудових відносин між ним та ТОВ «Вуглезбагачувальне підприємство Центральна збагачувальна фабрика «Чумаківська» на підставі ст. 38 КЗпП України з 01.10.2016 року.
Позивач до судового засідання не з`явився, надав суду письмову заяву від 24.06.2020 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.
Представник відповідача - ТОВ «Вуглезбагачувальне підприємство Центральна збагачувальна фабрика «Чумаківська», в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений в порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст.1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, про причини неявки не повідомив. Відзив на позов не поданий.
Представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву від 20.07.2020 року з проханням розглядати справу за його відсутності, ухваливши рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. Заперечень проти позову не надав.
Представник третьої особи - Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву від 21.07.2020 року про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення на розсуд суду. Заперечень проти позову суду не представив.
Враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив, а також, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд справи за наявними у справі доказами.
Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено наступне:
згідно копії паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 21.07.1999 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_1 (позивач), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5,6).
Згідно останнього запису трудової книжки НОМЕР_1 від 02.07.1990 року вбачається, що ОСОБА_1 назначений на посаду директора ТОВ «Вуглебагачувальне підприємство «Центральна Збагачувальна фабрика «Чумаківська» на підставі наказу № 91лс від 09.06.2011 року (а.с. 10).
В свою чергу, з листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області від 21.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, перебуває у трудових відносинах зі страхувальником - ТОВ «Вуглезбагачувальне підприємство Центральна збагачувальна фабрика «Чумаківська» з 01.04.2011 року. При цьому, інформація про дату припинення трудових відносин зі страхувальником в реєстрі - відсутня. Інформація про нарахування заробітної плати по зазначеній особі наявна за період з квітня 2011 року по вересень 2016 року.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:
згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.
Відповідно до п. 4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви).
Разом з цим, згідно з Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами), УДППЗ «Укрпошта» не здійснюється пересилання пошти на окремі території Донецької та Луганської областей.
За розпорядження Кабінету міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", м. Донецьк знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюються на даний час свої повноваження, в тому числі і поштові служби.
Таким чином, позивач позбавлений можливості подати заяву про припинення трудових відносин за допомогою поштового зв`язку, адже поштові відправлення кореспонденції на вказану територію тимчасово не здійснюються.
Відповідно до ст.ст. 3, 221, 231 КЗпП України, в порядку передбаченому главою ХV цього Кодексу підглядають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, у тому числі членів кооперативів, їх об`єднань, членів кооперативних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебувають з ними в трудових відносинах, членів селянських (фермерських) господарств, які працюють за трудовим договором із фізичними особами.
Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996 року (ратифікована Україною 14.09.2006 року).
Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм.
Позивач посилається на те, що встановлення факту припинення трудових відносин необхідно для подальшого офіційного працевлаштування за новим місцем роботи.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Разом з тим, положеннями ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено гарантії прав і свобод громадян України, які виїхали за межі тимчасово окупованої території, а саме, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
За таких обставин, враховуючи те, що відповідач (роботодавець) ТОВ «Вуглезбагачувальне підприємство Центральна збагачувальна фабрика «Чумаківська», знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території, у позивача відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб окрім звернення до суду, з огляду на конституційне право позивача на розірвання договору з відповідачем з метою подальшої реалізації свого права на працю, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 206, 263, 280-282 ЦПК України, суд
Встановити факт припинення трудових відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вуглезбагачувальне підприємство Центральна збагачувальна фабрика «Чумаківська» на підставі ст. 38 КЗпП України з 01.10.2016 року.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням вимог п. 15.5 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Повний текст рішення виготовлений 30.09.2020 року.
Суддя О.В. Довженко