Справа №333/1612/20
Провадження №2/333/1449/20
рішення

Іменем України

30 вересня 2020 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сагач М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу №333/1612/20 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який в подальшому уточнив, про стягнення заборгованості у розмірі 28139,72 гривень, посилаючись на те, що у період з 01.07.2017 року по 31.01.2020 року позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за адресою їх проживання: АДРЕСА_1 , згідно укладеного договору від 14.09.2010 року між Концерном «Міські теплові мережі» та відповідачем ОСОБА_2 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. На теперішній час ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не здійснили повну оплату за надані послуги, тому позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 28139,72 гривень, а також понесених ним при пред`явленні позову судових витрат у розмірі 2102,00 гривні.

22.04.2020 року від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає, що позивачем заявлені необгрунтовані вимоги, так як між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 26.07.2017 року укладено договір за № 260 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, що виникла станом на 01.07.2017 року та встановлено графік її погашення.

01.06.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява та відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якого представник позивача не погоджується з наданим відзивом, вважає, що відзив не відповідає дійсним обставинам справи, є нормативно необґрунтованим, оскільки відповідач ОСОБА_2 порушила прийняті на себе зобов`язання, передбачені умовами договору № 260 від 26.07.2017 року про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, в частині своєчасної та повної оплати розстроченої заборгованості згідно з графіком здійснення платежів, тому договір вважається розірваним.

15.07.2020 року від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що є інвалідом 2 групи, в зв`язку з періодичними проходженнями обстежень і лікувань не мала можливості вчасно вносити платежі згідно договору про реструктуризацію. На даний момент відповідач ОСОБА_2 має намір укласти новий договір про реструктуризацію заборгованості, тому просила суд встановити строк для погашення заборгованості терміном на 60 місяців з дня укладення договору.

25.08.2020 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сагач М.В. на адресу суду надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому остання зазначила, що позовна заява містить вимоги щодо стягнення суми заборгованості в розмірі 6285,44 гривень, які вже задоволенні рішенням суду, яке набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Представник позивача в судовому засіданні просила уточнений позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог, заявлених в уточненій позовній заяві не заперечували, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем просили суд встановити строк для погашення заборгованості терміном на 60 місяців з дня укладення договору реструктуризації з Концерном «Міські теплові мережі», також просили суд не стягувати з відповідача ОСОБА_2 судовий збір у зв`язку з тим, що вона є інвалідом другої групи.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про можливий розгляд справи за його відсутності, підтримав вимоги викладенні у відзиві наданого до суду відповідачем ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю постійних доходів, просив суд встановити строк для погашення заборгованості терміном на 60 місяців з дня укладення договору реструктуризації з Концерном «Міські теплові мережі».

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, доходить наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та споживачами послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що постачається Концерном «Міські теплові мережі» за вищевказаною адресою (а.с. 4).

Між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 14.09.2010 року укладений договір про надання послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води за вищевказаною адресою, відповідно до якого відповідач зобов`язана оплачувати надані послуги до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (а.с. 6-7). Згідно п. 31 Договору від 14.09.2010 року, договір укладається на п`ять років і набирає чинності з дня його укладання, Договорі вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

26.07.2017 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір № 260 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 8329,90 гривень з 01 липня 2017 року (а.с. 44-45). У зв`язку з невиконанням умов договору, дію останнього було припинено.

Згідно з розрахунку суми заборгованості відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мають заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 01.07.2017 року по 31.01.2020 року в сумі 28139,72 гривень, яку добровільно ними не сплачено (а.с.40).

За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Надані до суду відповідачем ОСОБА_2 квитанції про часткову сплату заборгованості є підтвердженням сплати поточної заборгованості, а не простроченої, яка є предметом спору.

При вирішенні питання наявності рішення суду, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд критично ставиться до тверджень представника відповідача ОСОБА_2 з озвученого питання, оскільки ухваленим рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/7479/16-ц задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.03.2013 року по 01.05.2016 року, що не є предметом спору в цивільній справі № 333/1612/20.

Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

З приводу тяжкого матеріального становища відповідачів та неможливаістю останніми сплатити наявну заборгованість перед позивачем, суд зазначає, що відповідачі відповідно до Постанови КМУ № 976 від 27.06.2003 року «Про затвердження порядку погашення реструктиризованої заборгованості та внесення поточних платежів за житлово-комунальні послуги», мають право звернутися до позивача з заявою про укладення договору про реструктуризацію заборгованості.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Правовою позицією Верховного Суду України у справі за №6-1544цс17 визначено, що вищевказане стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 має інвалідність 2 групи (загальне захворювання) (а.с. 21).

За таких підстав, частина судового збору у розмірі 1051,00 гривні, підлягає стягненню з державного бюджету на користь позивача, інша частина судового збору у розмірі 1051,00 гривні, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.526, 610, 611, 625, 714 ЦК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, ч.4 ст.223, ст.ст.10-13, 77-80, 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_4 в Філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання у розмірі 28139 (двадцять вісім тисяч сто тридцять дев`ять) гривень 72 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (поточний рахунок № НОМЕР_5 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК, МФО 320478, ) витрати на оплату судового збору 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривні 00 копійок.

За рахунок Державного бюджету України в особі Управління Державної казначейської служби України у Комунарському районі м. Запоріжжя Запорізької області повернути Концерну «Міські теплові мережі» (поточний рахунок № НОМЕР_5 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК, МФО 320478) судовий збір, що становить 1051 гривень 00 копійок сплачений, на р/р UA0008005, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), ЄРДПОУ отримувача: 38025435, отримувач: УК у Комунарському районі м. Запоріжжя, код 22030101 (Державна судова адміністрація України, 050) згідно платіжного доручення № 2406 від 17.03.2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 01.10.2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков