ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року

м.Суми

Справа №592/14817/19

Номер провадження 22-ц/816/939/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Шапл» Сизька Дмитра Борисовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2020 року в складі судді Костенка В.Г., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складений 18 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шапл», який в подальшому уточнив, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Змінено в наказі № 91-к від 29 серпня 2019 року «Про звільнення інженера-конструктора Сороки ОСОБА_3 » дату звільнення ОСОБА_1 з 12 квітня 2019 року на 29 серпня 2019 року із зазначенням у п. 1: «Звільнити з 29 серпня 2019 року інженера-конструктора ОСОБА_1 за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю».

15 січня 2020 року ТОВ «Шапл» поштою направило до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14013 грн 60 коп. При цьому, як зазначив відповідач, його представник в судовому засіданні суду першої інстанції заявив про відшкодування судових витрат, надавши попередній розрахунок розміру судових витрат. Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення відповідач надав укладений між ТОВ «Шапл» та Адвокатським бюро Дмитра Сизька договір про надання правничої допомоги від 01 листопада 2019 року за № 39-19, акти приймання-передачі наданої правничої допомоги від 20 листопада 2019 року за № 1, від 20 грудня 2019 року за № 2 та від 11 січня 2020 року за № 3, а також копії платіжних доручень на загальну суму 14013 грн 60 коп.

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Шапл» задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення у даній справі, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шапл» 7006 грн 80 коп. на відшкодування судових витрат.

Вказане додаткове рішення суду позивач ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить додаткове рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення не врахував обставин того, що для відповідача дана справа є незначної складності. Також позивач не погодився з визначеною в акті виконаних робіт тривалістю 6 годин на ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи, вважаючи її завищеною. Крім того, на думку позивача, відповідач не надав детальний опис виконаних адвокатом робіт (послуг), що ставить під сумнів обґрунтованість розміру таких витрат і їх пропорційність до предмета спору. В апеляційній скарзі також йдеться і про те, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому понесені відповідачем судові витрати мають компенсуватися за рахунок держави.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТОВ «Шапл», посилаючись на дотримання судом першої інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду без змін. Як зауважив відповідач, обов`язок спростовування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, позивач під час розгляду даної справи в суді першої інстанції такого клопотання не заявляв.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги та представника відповідача ТОВ «Шапл» Сизька Д.Б. про залишення додаткового рішення без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Водночас, виходячи з роз`яснень, наданих у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за № 14, у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Таким чином, беручи до уваги обставини того, що постановою Сумського апеляційного суду від 14 травня 2020 року скасовано рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2020 року у даній справі та ухвалено нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , тому додаткове рішення суду від 18 лютого 2020 року є таким, що втратило силу.

Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення за заявою ТОВ «Шапл» щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частини 1 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як передбачено частинами 2 5, 8 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Саме таких висновків щодо застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Постановою Сумського апеляційного суду від 14 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2020 року в даній справі скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Шапл» «Про звільнення інженера-конструктора Сороки А.М.» від 29 серпня 2019 року за № 91-к. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді інженера-конструктора у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Шапл» з 12 квітня 2019 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шапл» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 квітня 2019 року по 14 травня 2020 року у сумі 213829 грн 20 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат щодо судового збору.

Отже, приймаючи до уваги, що судом апеляційної інстанції прийнято постанову про задоволення позовних вимог, так як спір між сторонами полягав саме у питанні незаконності звільнення позивача з роботи та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підтверджується також поданими сторонами під час розгляду даної справи в суді першої інстанції заявами по суті справи, зокрема, змістом позовної заяви позивача (т. 1, а.с. 1-5), відзиву на позовну заяву (т. 1, а.с. 58-59), та відповіді на відзив (т. 1, а.с. 148-157), тобто, спір вирішений на користь позивача, тому відсутні підстави для відшкодування відповідачу понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ураховуючи, що постановою Сумського апеляційного суду від 14 травня 2020 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2020 року про відмову у задоволенні позовних вимог скасовано з ухваленням нового судового рішення, яким позовні вимоги в частині визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено, тому суд апеляційної інстанції скасовує додаткове рішення у даній справі та ухвалює нове судове рішення про відмову у прийнятті додаткового рішення.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.4; 381 ч.ч.1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2020 року в даній справі скасувати.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Шапл» в прийнятті додаткового рішення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 травня 2020 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.І. Собина

І.В. Орлов