Провадження № 2/161/1098/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі : головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Самолюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей.

В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.03.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Луцького міськрайонного суду від 16.09.2019 року присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі по 1400 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.05.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вказує, що син ОСОБА_3 поступив на платне навчання денної форми в Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за спеціальністю «073.Менеджмент» з терміном навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року, вартість навчання за весь термін становить 122400 грн. без врахування інфляції. Тому вважає за необхідне заявити вимогу про стягнення з відповідача 50% вартості навчання старшого сина ОСОБА_3 , що становить 7650 грн. за перший семестр та поетапні внесення коштів відповідачем за наступні семестри навчання допоки дитина буде навчатися.

Малолітній син ОСОБА_4 проходить платні навчання в «Школі усного рахунку «Соробан», плата за навчання в місяць становить 800 грн. За період з січня 2018 року по вересень 2019 року нею було сплачено 15200 грн. Таким чином, вартість, яку мав би сплатити батько становить 7600 грн.

Покликаючись на викладені обставини та із врахування заяви про уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на її користь 7600 грн. додаткових витрат на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 та 50% вартості навчання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , що становить 7650 грн./семестр - до закінчення його навчання - 30.06.2023 року. Стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 2300 грн.

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справ у його відсутності. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги не визнає із підстав зазначених у відзиві. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.

В шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками дітей є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.03.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 16.09.2019 року присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі по 1400 грн. на утримання кожної дитини щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.05.2019 року і до досягнення дітьми повноліття(а.с. 5).

З матеріалів справи встановлено, що згідно договору №3122/19д-238 ОСОБА_3 поступив на платне навчання денної форми в Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за спеціальністю «073.Менеджмент» з терміном навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року, вартість навчання за весь термін становить 122400 грн. без врахування інфляції (а.с. 6).

Із наданої суду квитанції вбачається, що позивач сплатила кошти за навчання дитини за семестр в розмір 15300 грн. (а.с. 7).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме навчанням сина, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості понесених додаткових витрат, що становить 7650,00 грн.

Підстав для стягнення наперед з відповідача в користь позивача витрат на навчання сина до закінчення навчання, суд по справі не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи встановлено, що син сторін ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, ІНФОРМАЦІЯ_3 він досягне повноліття.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання передбачений статтею 199 СК України.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просить стягнути також з відповідача на її користь 7600 грн. додаткових витрат на малолітнього сина ОСОБА_4 , а саме половину витрат понесених нею на оплату навчання в «Школі усного рахунку «Соробан».

Надану суду довідку №5 ФОП ОСОБА_6 , суд не приймає до уваги, оскільки зазначена довідка не є розрахунковим документом. Крім того, як зазначено в довідці вона видана про оплату інформаційно-консультативних послуг, які отримав син сторін ОСОБА_4 у зазначеній школі. Отже, дана довідка не є належними та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 77, 78, 80 ЦПК України. Крім того, позивачем не доведено необхідність таких додаткових витрат.

Адже за змістом ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується виключно особливих обставин.

Позивачем не доведено, що отримання інформаційно-консультативних послуг у «Школі усного рахунку «Соробан» є крайньою необхідністю чи викликано особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України, а також не доведено, що відвідування даної школи спрямовано на розвиток здібностей дитини і не є способом проведення дозвілля.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання ОСОБА_4 , не обґрунтовані належними чином, не підтверджені доказами і не підлягають до задоволення.

Вимога позивача про стягнення з відповідача в її користь витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення повністю. Оскільки відповідачем відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України не надано суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути 2300 грн. таких витрат.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 в дохід держави слід стягнути 768,40 судового збору.

На підставі ст.ст. 6, 141, 185, Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , 7650 грн. (сім тисяч шістсот п`ятдесят грн..) додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаних з навчанням згідно договору №3100/19д-238 від 14.08.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 2300 грн. (дві тисячі триста грн..) витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в дохід держави 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн.. 40 коп.) судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Учасниками справи є:

Позивач ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН - невідомо, проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 05 травня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк