ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

У Х В А Л А

про самовідвід

02 жовтня 2020 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевська Л.М., розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення авансових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.09.2020 в моє провадження надійшла справа за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення авансових коштів.

Вважаю за необхідне заявити самовідвід від розгляду даної справи, враховуючи наступні обставини.

01 листопада 2019 року мною було розглянуто заяву ОСОБА_1 про відвід судді Соловей Г.В. За результатами розгляду заявленого відводу, мною було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 (т.1а.с.195).

28 листопада 2019 року суддею Соловей Г.В., після звернення ОСОБА_1 до дисциплінарної палати ВРП на дії судді, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід ОСОБА_4 , заявлений відвід було задоволено (т.1 а.с.236-238).

03.12.2019, суддею Фастівського міськрайонного суду Осауловою Н.А. було задоволено заявлений самовідвід (т.1 а.с.242-243).

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.12.2019, в моє провадження надійшов позов ОСОБА_1

11.12.2019 року мною було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з наявними недоліками позовної заяви.

11.01.2020 мною було постановлено ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з невиконанням вимог ухвали від 11.12.2019.

Не погоджуючись із даною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, Киівським апеляційним судом 02.09.2020 ухвалено постанову про задоволення скарги, ухвалу від 11.01.2020 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Фастівського міськрайонного суду.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.09.2020 позо ОСОБА_1 надійшов в моє провадження.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що в матеріалах даної справи, на арк..73 т.3, є заява ОСОБА_1 , зміст якої свідчить про зневажливе ставлення до судді ОСОБА_5 , та звинувачення у дружніх стосунках з відповідачем по справі- ОСОБА_6 .

На моє особисте переконання, вищезазначені обставини, в розумінні ст.. 36 ЦПК України, є підставою для самовідводу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до п.9 ст.40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Отже, вважає, що ухвалення рішення під моїм головуванням у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 за будь-якою юридичною природою може викликати сумніви у стороннього спостерігача та безпосередньо у позивача в неупередженості судді при розгляді справи, а тому з метою недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості суду та забезпечення довіри до судової влади України, заява про самовідвід судді Ковалевської Л.М. підлягає до задоволення.

Керуючись ст.36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заявлений самовідвід судді Ковалевської Лесі Миколаївни від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення авансових коштів задовільнити.

Цивільну справу № 381/2680/19 передати для подальшого визначення складу суду в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М..Ковалевська