ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 березня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/1042/19

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/556/20

Чернігівський апеляційний суд у складі судді Бечка Є.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» про визнання частини кредитного договору недійсною,

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Чернігівського апеляційного суду від 05 березня 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху у зв`язку з пропущенням строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Копія ухвали судді була направлена на адресу ОСОБА_1 за вказаною в апеляційній скарзі адресою рекомендованим листом та отримана ним особисто 07 березня 2020 року.

В установлений законом строк відповідач подав клопотання про поновлення строків у якому зазначає, що 25 лютого 2020 року Чернігівський апеляційний суд виніс постанову у справі №732/1129/19 за позовом АТ «Юнекс банк» до ОСОБА_2 (яка є матір`ю відповідача). Зазначеною постановою залишено без змін рішення Городнянського районного суду, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог АТ «Юнекс банк» та задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 . Предмет спору та позовні вимоги в обох справах абсолютно ідентичні. Отже, зазначає, наявна ситуація, коли один і той самий суд виносить два кардинально протилежні рішення з одного й того самого питання.

Також ОСОБА_2 у клопотання зазначив, що принцип юридичної визначеності говорить в тому числі й про те, що суди не обмежені строком на подання апеляційної скарги в особливих випадках. Вважає дану справу саме таким випадком, оскільки неприпустимо ухвалення одним і тим самим судом протилежних рішень з одного питання.

Крім того, відповідач вважає, що пропущений строк лише на 9 днів, є малим (не місяць, не рік), що свідчить про те, що скаржник сумлінно ставиться до своїх процесуальних обов`язків та зацікавлений в законному вирішенні спору в розумні строки.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин його пропуску не забезпечить рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного ст.8 Конституції України.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Ryssia»). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

ОСОБА_1 , обґрунтовуючи поважні причини для пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду, не зазначив будь-яких обставин, які б свідчили про істотні перешкоди чи труднощі, які унеможливили вчинення необхідних дій з подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.

Матеріали справи також не містять доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ОСОБА_1 своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення всіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги.

Натомість ОСОБА_1 в клопотанні посилається на протилежність судових рішень та малий строк пропущення строку, а не підстави, з яких відповідач пропустив строк звернення до суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до ч.4 ст.357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку не буде подано особою у зазначений судом строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи, будь-яких доказів наявності обставин для поновлення строку не надав, у нього було достатньо часу для подання апеляційної скарги у встановлений законом строк, тобто 14 лютого 2020 року (оскільки отримав копію рішення 14 січня 2020 року), а не 24 лютого 2020 року, у відкритті апеляційного провадження за поданою ним апеляційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ст.ст.357, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» про визнання частини кредитного договору недійсною.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя Чернігівського

апеляційного суду Є.М.Бечко