РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/632/20

Справа № 510/334/20

29.04.2020 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Пройка С.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабка позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок, загальною площею 64,60 кв.м., житловою площею 44,70 кв.м., допоміжною площею 19,90 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку літ. - А, прибудови літ. - а, літньої кухні літ. - В,Д, сараїв літ. - Б, Г, Е, Ж, З, вбиральні літ. - И, погрібу літ. в, огорожі 1-2, споруди 3.

За життя померла склала заповідальне розпорядження, посвідчене 05 липня 1994 року, яким заповідала усе своє майно позивачу.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і на момент смерті ОСОБА_2 був неповнолітнім, тому не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак фактично вступив у володіння спадковим майном через своїх батьків та з набуттям повноліття.

Позивач від спадщини не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті бабки відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 року) шляхом фактичного володіння та управління.

Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 07 жовтня 2015 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від його представника адвоката Златі Д.С., відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабка позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок загальною площею 64,60 кв.м., житловою площею 44,70 кв.м., допоміжною площею 19,90 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку літ. - А, прибудови літ. - а, літньої кухні літ. - В,Д, сараїв літ. - Б, Г, Е, Ж, З, вбиральні літ. - И, погрібу літ. в, огорожі 1-2, споруди 3.

За життя померла склала заповідальне розпорядження, посвідчене 05 липня 1994 року, яким заповідала усе своє майно позивачу.

Оскільки спадщина відкрилась до ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначені правовідносини регулюються вимогами чинного на той час ЦК Української РСР.

Позивач від спадщини не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті бабки відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 року) шляхом фактичного володіння та управління.

Так, згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно із ст. 527 ЦК Української РСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і на момент смерті ОСОБА_2 був неповнолітнім, тому не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак фактично вступив у володіння спадковим майном через своїх батьків та з набуттям повноліття.

Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 07 жовтня 2015 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

У підтвердження позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавались на ім`я померлої ОСОБА_2 , підтверджують родинний зв`язок між позивачем та ОСОБА_2 та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені.

Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 58, 76, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок загальною площею 64,60 кв.м., житловою площею 44,70 кв.м., допоміжною площею 19,90 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку літ. - А, прибудови літ. - а, літньої кухні літ. - В,Д, сараїв літ. - Б, Г, Е, Ж, З, вбиральні літ. - И, погрібу літ. - в, огорожі 1-2, споруди - 3.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова