Справа № 192/1312/20
Провадження № 2/192/1293/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Тітової О.О., за участю секретаря судового засідання - Чикової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 липня 2012 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 липня 2012 року уклала шлюб з відповідачем, від даного шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружні стосунки не склалися через різні характери, погляди на шлюб та побудову сімейних відносин, що призвело до втрати почуттів, припинення шлюбних відносин, з липня 2020 року сторони проживають окремо. Спору про поділ майна, місце проживання дитини немає. Аліменти на утримання сина будуть стягуватися за окремим позовом.

Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.

За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного.

Сторони перебувають у шлюбі з 21 липня 2012 року, шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №254, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 21 липня 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 05 жовтня 2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області.

Позивач посилається на те, що спільне життя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, побудову сімейних стосунків, у зв`язку з чим вони з липня 2020 року припинили сімейно-шлюбні відносини та мешкають окремо. Зазначає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства.

Відповідач позов визнав в повному обсязі.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує формально, поновлення шлюбних відносин не можливе, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи, що позивач не заявила про бажання відновити дошлюбне прізвище, після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище - ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина сплаченого судового збору у розмірі 420,40 грн., а інша половина судового збору у розмірі 420,40 грн. компенсується позивачу за рахунок державного бюджету.

На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, к206 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 21 липня 2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №254.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору - 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору - 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. сплаченого 13.08.2020 року за квитанцією №N1EOI3366M АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у м.Києві (№0131 Солонянське відділення).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне рішення складено 30.09.2020.

Суддя О.О. Тітова