РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року

м. Рівне

Справа № 570/723/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/203/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Красовський О.О.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Дата ухвалення повного тексту: 07 листопада 2019 року

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

за участю ОСОБА_1 , Власик В.Я. , Ферік Р.М. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданої представником - адвокатом Власик В.Я. на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області - Дацюк Світлана Григорівна про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування, встановлення факту не прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину та

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту реєстрації шлюбу, визнання частки у спільній сумісній власності подружжя, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського районного суду надійшов позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Дацюк С.Г. про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування, встановлення факту не прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину (редакція позову від 23.05.2019)

Позов мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцями майна є доньки спадкодавця - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 . Однак одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивачі не можуть, оскільки у них відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на будинок по АДРЕСА_1 . Позивачі зазначають, що прийняли спадщину після смерті батька вчасно.

Щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, то зазначають, що згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_5 НОМЕР_1 її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . При оформленні батьком паспорта України була допущена технічна помилка, і в прізвищі замість ім`я та по-батькові « ОСОБА_6 » написали ім`я та по-батькові « ОСОБА_5 », тому у подальшому усі наступні документи оформлені на прізвище « ОСОБА_6 », у тому числі і свідоцтво про його смерть. На даний час склалася ситуація, за якої ОСОБА_5 не може оформити спадщину після смерті батька, так як у документах, що посвідчують особу, були допущені помилки.

Щодо встановлення факту не прийняття спадщини ОСОБА_1 шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном після смерті матері зазначають, що сестра - ОСОБА_1 стверджує про те що вона, окрім того що прийняла спадщину після смерті батька, також прийняла спадщину і після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в неї на руках є ощадна книжка на ім`я матері, що є доказом вступу спадкоємця в управління спадковим майном. А тому, в силу законодавства яке було чинним на той час, вона має право і на частку у цьому будинку, що належала їх матері на праві спільної сумісної власності подружжя. Із даним твердженням сестри позивачки не погоджуються. Єдиним, хто прийняв спадщину після смерті матері, є батько сестер, який постійно проживав із мамою до її смерті в спадковому будинку. Крім нього на день смерті матері більше ніхто не проживав.

Щодо скасування свідоцтва про право на спадщину. Позивачкам стало відомо, що в той час, коли в Рівненському районному суді Рівненської області перебувала на розгляді дана цивільна справа, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу - Дацюк С.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8 , та 29 травня 2018 року отримала на своє ім`я свідоцтво про право на спадщину, яка складається з грошових вкладів в філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанку», що належали матері сторін. Разом з тим, ОСОБА_1 було відомо, що позивачками оскаржується в судовому порядку факт прийняття нею спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому вона зобов`язана була повідомити нотаріуса про даний спір в суді при оформленні вищевказаного свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин приватний нотаріус Дацюк С.Г. мала б можливість відкласти вчинення нотаріальної дії саме у зв`язку з існуванням судової справи до вирішення справи судом. А тому вважають, що згадане свідоцтво про право на спадщину за законом видане з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є недійсним.

За наведеного просять суд ухвалити рішення, яким:

- встановити юридичний факт, що померлий - ОСОБА_6 являється рідним батьком для ОСОБА_5 ;

- визнати право власності за ОСОБА_5 на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати право власності за ОСОБА_4 на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- встановити юридичний факт не прийняття спадщини ОСОБА_1 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 29 травня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Дацюк С.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 686, спадкова справа № 95/2016.

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин; встановлення факту реєстрації шлюбу; визнання частки у спільній сумісній власності подружжя; встановлення факту прийняття спадщини; визнання права власності на майно в порядку спадкування (редакція позову від 27.04.2016 р. та в редакції позову в порядку ст. 31 ЦПК України від 01.12.2017)

Позов мотивує тим, що за час подружнього життя батьками був побудований будинок АДРЕСА_1 . Матір ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стаття 22 КпШС УРСР, яка діяла на час завершення будівництва будинковолодіння, встановлює, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. На час смерті матері було чотири спадкоємця за законом першої черги, а саме: батько позивачки - ОСОБА_6 , та рідні сестри - відповідачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. Однак вчасно прийняли спадщину лише двоє: позивачка та її батько. На час смерті батька було три спадкоємця за законом першої черги, а саме: позивачка, та її рідні сестри - відповідачки за даним позовом. Однак вчасно прийняли спадщину дише двоє: позивачка, та сестра ОСОБА_11 . Інша сестра ОСОБА_5 заяв, у визначений законом строк, до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька не подавала. На сьогоднішній день позивачка не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі ні після смерті матері, ні після смерті батька, оскільки їх частки в спільній сумісній власності не були ні виділені, ні визначені; також не може підтвердити факт родинних відносин через помилки в написанні імен та по-батькові батьків. За наведеного позивачка просить суд ухвалити рішення, яким:

- встановити, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був батьком ОСОБА_1 ; ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була матір`ю ОСОБА_1 ;

- встановити факт реєстрації шлюбу, що мав місце між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 23 січня 1955 року виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області;

- визначити частки в спільній сумісній власності подружжя, а саме, визначити що частка домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 , становить 1/2 частину; частка домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_8 , становить 1/2 частину;

- встановити факт, що ОСОБА_1 вчасно прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/4 частину, що становить 25/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, веранди, прибудови, загальною площею 64,9 кв.м., житловою - 40 кв.м., допоміжною - 24,89 кв.м., та господарських будівель та споруд - сарай-літня кухня, сарай, погріб, вбиральня, огорожа;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1/2 від належних батьку 3/4 частин, що становить 37.5/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, веранди, прибудови, загальною площею 64,9 кв.м., житловою - 40 кв.м., допоміжною - 24,89 кв.м., та господарських будівель та споруд - сарай-літня кухня, сарай, погріб, вбиральня, огорожа.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2019 року позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Дацюк С.Г. про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування, встановлення факту не прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину задоволено частково:

Встановлено, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був батьком ОСОБА_5 .

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 29 травня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Дацюк С.Г. (реєстровий № 686, спадкова справа № 95/2016). В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин; встановлення факту реєстрації шлюбу; визнання частки у спільній сумісній власності подружжя; встановлення факту прийняття спадщини; визнання права власності на майно в порядку спадкування задоволено частково :

Встановлено, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був батьком ОСОБА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була матір`ю ОСОБА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був батьком ОСОБА_5 .

Встановлено факт реєстрації шлюбу, що мав місце між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 23 січня 1955 року виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Визначено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 , належало на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , та розмір частки у цьому майні ОСОБА_6 складала 1/2 частину; розмір частки у цьому майні ОСОБА_8 складала 1/2 частину.

Встановлено, що ОСОБА_1 вчасно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, вважає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо того, що всі сестри, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 прийняли спадщину як після смерті матері так і після смерті батька і такі дії були вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Вважає, що в суду першої інстанції не було жодних правових підстав для встановлення факту вчасного прийняття спадщини після смерті мами, сестер ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , покликаючись виключно на показання свідків зі сторони ОСОБА_1 , при цьому ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_4 таких позовних вимог не заявляли і заперечували про прийняття ними спадщини після смерті матері.

Також вказує, що встановивши факт своєчасного прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері, який нею не оскаржується, суд не міг постановити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо спадкового майна, яке відкрилось після смерті матері.

Крім того, ОСОБА_1 заперечує, що її сестра ОСОБА_5 вчасно прийняла спадщину, не тільки після смерті матері, але і після смерті батька. На підтвердження даних обставин ОСОБА_5 не було надано суду жодного належного та допустимого доказу.

Вказує, що ОСОБА_12 не було надано суду постанови нотаріуса про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, відтак в судовому порядку вона не може визнавати за собою право на спадкове майно.

Вважає безпідставним висновок суду, що оскаржуване свідоцтво про право на спадщину за законом видане з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки саме за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про :

- визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/4 частину, що становить 25/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, веранди, прибудови, загальною площею 64,9 кв.м., житловою - 40 кв.м., допоміжною - 24,89 кв.м., та господарських будівель та споруд - сарай-літня кухня, сарай, погріб, вбиральня, огорожа;

- визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 права власності за кожним по 1/3 частині будинковолодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 29 травня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Дацюк С.Г. (реєстраційний №686, спадкова справа №95/2016);

та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 :

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/4 частину, що становить 25/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, веранди, прибудови, загальною площею 64,9 кв.м., житловою - 40 кв.м., допоміжною - 24,89 кв.м., та господарських будівель та споруд - сарай-літня кухня, сарай, погріб, вбиральня, огорожа;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на 1/2 від належних батьку 3/4 частин, що становить 375/1000 домоволодіння по АДРЕСА_1 ;

- в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити повністю;

- визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на 375/1000 домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Інші учасники правом на подачу відзиву не скористались.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Власик В.Я. в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат Ферік Р.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення як позову ОСОБА_4 , ОСОБА_5 так і зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції зробив висновок, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 прийняли спадщину як після смерті матері, так і після смерті батька; і такі дії були вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Щодо задоволення позову в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, то суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 було відомо, що її сестрами в судовому порядку оскаржується факт прийняття нею спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому вона зобов`язана була повідомити нотаріуса про даний спір в суді при оформленні вищевказаного свідоцтва про право на спадщину.

Щодо розподілу спадкового майна, то суд першої інстанції дійшов висновку, що після смерті ОСОБА_8 майно успадкували: чоловік, та троє дітей. Після смерті ОСОБА_6 майно успадкували троє дітей. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 стають власниками по 1/3 частині майна від 1/2+1/8 частини майна. Та як підсумок, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 стають власниками по 1/3 частині майна - будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки не всі вони відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог про :

- встановлення, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ;

- встановлення, що ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була матір`ю ОСОБА_1 ;

- встановлення факту реєстрації шлюбу, що мав місце між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 23 січня 1955 року виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області;

- визначення, що будинковолодіння АДРЕСА_1 , належало на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , та розмір частки у цьому майні ОСОБА_6 складала 1/2 частину; розмір частки у цьому майні ОСОБА_8 складала 1/2 частину;

- встановлення, що ОСОБА_1 вчасно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,не оскаржене, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України та роз`яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

З матеріалів справи вбачається, що спірне будинковолодіння по АДРЕСА_1 , було побудоване ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та було їх спільною сумісною власністю. Право власності на будинковолодіння за спадкодавцем в органах КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" не було зареєстроване, оскільки станом на час побудови (1958 рік, прибудова - 1970 рік) обов`язковість такої реєстрації не була передбачена.

Згідно з довідок Зорянської сільської ради Рівненського району, дане будинковолодіння рахується за ОСОБА_6 згідно записів погосподарської книги, що станом на час відповідних правовідносин прирівнювалося до реєстрації права власності на майно та підтверджувало право власності особи на це майно.

Місцевим судом встановлено та не оспорюється сторонами, що у спадковому будинковолодінні розмір часток їх батьків, тобто спадкодавців ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були рівними та складали по 1/2 частині;

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 прийняли спадщину, як після смерті матері ОСОБА_8 , так і після смерті батька ОСОБА_6 .

На час смерті та відкриття спадщини ОСОБА_8 в 1998 році та ОСОБА_6 в 2002 році діяв Цивільний кодекс УРСР, тому до відносин спадкування в даному спорі мають застосовуватись діючі на той час норми.

Заповіт щодо будинковолодіння не складався, а тому згідно з ч.1 ст. 524 ЦК України 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК України 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно з ч.1 ст. 548 ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Ніхто із спадкоємців першої черги (чоловік та три доньки) після смерті ОСОБА_8 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подавав.

На час смерті ОСОБА_8 у спірному будинковолодінні АДРЕСА_1 проживав ОСОБА_6 , її чоловік. Він вступив у володіння спадковим майном, що не заперечується сторонами в справі.

Висновок місцевого суду, що діти - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_8 приїздили до будинку, обробляли городи, тобто вони фактично вступили у володіння спадковим майном є не в повній мірі вірним та обґрунтованим.

Всупереч ч.4 ст.265 ЦПК України, де зазначено, що в мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

та всупереч роз`ясненням даним в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, зокрема п.2, 6, 11, щодо належності, допустимості доказів і обставин справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а також, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях;

згаданий висновок місцевого суду не відповідає наведеним нормам права.

Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5 (яка діяла на час виниклих правовідносин), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або що спадкоємцем було взято майно спадкодавця;… наявність у спадкоємців ощадної книжки…

Отже, посилання місцевого суду в оскаржуваному рішенні на показання свідків зі сторони ОСОБА_1 про прийняття спадщини іншими спадкоємцями сестрами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , є безпідставним.

Достовірним підтвердженням прийняття спадщини після смерті своїх батьків є обставина наявності у ОСОБА_1 їх ощадних книжок, а також довідка Зорянської сільради про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_6 (т.1 а.с. 163,169,205).

Аналогічну за змістом довідку було видано і ОСОБА_4 (т.1 а.с.25).

ОСОБА_1 погоджується, що частину спадщини лише після смерті батька ОСОБА_6 прийняла її сестра ОСОБА_4 та заперечує проти факту прийняття спадщини сестрою ОСОБА_5 , як після смерті мами так і батька.

З матеріалів справи не вбачається належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття спадщини ОСОБА_5 . Подана нотаріусу в 2017 році згода ОСОБА_4 на прийняття спадщини ОСОБА_5 не заслуговує на увагу, оскільки на то має бути згода усіх спадкоємців (т.2 а.с.51).

Колегія суддів погоджується з твердженням апелянта ОСОБА_1 , що місцевий суд встановивши факт прийняття спадщини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вийшов за межі позовних вимог, оскільки таких вимог, щодо прийняття ними спадщини після смерті ОСОБА_8 позивачками не заявлялось.

Крім того, в позовній заяві від 23.05.2019 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджують, що після смерті мами, єдиним хто прийняв спадщину був їх батько. Тобто вони спадщину після смерті мами не приймали. Отже, висновок суду про прийняття ними спадщини є безпідставним.

Слід зазначити, що ОСОБА_5 , вважаючи, що має право на спадщину після смерті своїх батьків не зверталась до нотаріуса про оформлення права на спадщину, не отримувала відмову у її оформленні, тому її вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. ( п.23 Постанова ПВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року).

Зверненню до суду має передувати вирішення питання про видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Такий висновок зробив ВС в постанові №2-390/2006 від 16 січня 2019 року.

ОСОБА_1 з відповідними заявами зверталась до нотаріуса та отримала відмови. (т.1 а.с.105, 106).

Щодо визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_1 29 травня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Дацюк С.Г. (реєстровий № 686, спадкова справа № 95/2016) то слід зазначити, що мотиви наведені місцевим судом є припущенням, що слідує з самого тексту.

Пункт 4.13. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, не містить норми, яку можна витлумачити, як зобов`язання ОСОБА_1 повідомити нотаріуса про спір в суді. Висновок місцевого суду, що за таких обставин приватний нотаріус Дацюк Світлана Григорівна мала б можливість відкласти вчинення нотаріальної дії саме у зв`язку з існуванням судової справи до вирішення справи судом фактично є припущенням. Повідомлення Рівненським районним судом нотаріуса про судовий спір відбулось через рік після видачі ОСОБА_1 свідоцтва (т.2 а.с.30).

Наведена місцевим судом мотивація не є підставою для визнання недійсним та скасування виданого ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину (вклад на ощадній книжці) після смерті матері.

Крім того, незалежно від оспорюваного свідоцтва про право на спадщину (вклад на ощадній книжці), наявність у ОСОБА_1 ощадних книжок спадкодавців вказує на прийняття нею спадщини після смерті батьків.

В зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується, що ОСОБА_1 разом з батьком ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , успадкували належну спадкодавиці 1/2 частину будинковолодіння, що склало кожному по 25/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, веранди, прибудови, загальною площею 64,9 кв.м., житловою - 40 кв.м., допоміжною - 24,89 кв.м., та господарських будівель та споруд - сарай-літня кухня, сарай, погріб, вбиральня, огорожа;

Після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від належних батьку 3/4 частин, ОСОБА_1 успадкувала Ѕ частину, що становить 375/1000 домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Таку ж саму частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 375/1000 домоволодіння по АДРЕСА_1 успадкувала ОСОБА_4 .

Відповідно у вказаному домоволодінні підлягає визнанню право власності в порядку спадкування за ОСОБА_1 частка в розмірі (1/4+375/1000=625/1000) та за ОСОБА_4 375/1000 частин.

ОСОБА_5 належними та допустимими доказами порушення її прав при спадкуванні майна після смерті її батьків не доведено, тому підстав для задоволення її позовних вимог не вбачається.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що апеляційна інстанція доходить висновку про задоволення апеляційної скарги, тому судовий збір сплачений ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги в сумі 3265,20 грн. підлягає до стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках по 1632,60 грн з кожної.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2019 року

скасувати в частині:

- відмови в задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/4 частину, що становить 25/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, веранди, прибудови, загальною площею 64,9 кв.м., житловою - 40 кв.м., допоміжною - 24,89 кв.м., та господарських будівель та споруд - сарай-літня кухня, сарай, погріб, вбиральня, огорожа;

- визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 права власності за кожним по 1/3 частині будинковолодіння АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 29 травня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Дацюк С.Г. (реєстраційний №686, спадкова справа №95/2016);

та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та:

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/4 частину, що становить 25/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, веранди, прибудови, загальною площею 64,9 кв.м., житловою - 40 кв.м., допоміжною - 24,89 кв.м., та господарських будівель та споруд - сарай-літня кухня, сарай, погріб, вбиральня, огорожа;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на 1/2 від належних батьку 3/4 частин, що становить 375/1000 домоволодіння по АДРЕСА_1 ;

- в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити ;

- визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на 375/1000 домоволодіння по АДРЕСА_1 .

В решті рішення місцевого суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору сплаченого при подачі апеляційної скарги в сумі 3265,20 грн. в рівних частках по 1632,60 грн з кожної.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 березня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.В. Хилевич

С.С. Шимків