Справа №488/4595/19
Провадження № 22-ц/812/642/20
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання - Цуркан І.І.,

за участі заявника - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу

акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2019 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Селіщевою Л.І., дата складання повного тексту не зазначена, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Обґрунтовуючи заяву вказував, що 17 квітня 2007 року між ним та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є AT «Перший Український Міжнародний банк» ( далі - Банк) було укладено кредитний договір № 5364742, за умовами якого Банк надав йому кредит у розмірі 27 000, 00 доларів США під 12,90 % річних зі строком користування до 17 квітня 2017 року.

Того ж дня між ним та Банком було укладено іпотечний договір № 1160, за умовами якого він передав в іпотеку Банку двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За умовами Іпотечного договору, Банком було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку визначеному ст.37 Закону України «Про іпотеку», шляхом набуття права власності на його квартиру. 11 липня 2019 року державним реєстратором КП «ЕНЕРГО» Лубковською О.М. зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно за Банком.

На сьогоднішній день працівники Банку вчиняють дії щодо примусового виселення його та його дружини ОСОБА_3 зі спірної квартири. З даного приводу він має намір звернутися до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 .

Таким чином, заявник вважає, що існує необхідність у забезпеченні позову шляхом заборонити AT «Перший Український Міжнародний банк», а також будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо виселення його та його дружини з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2019 року заяву задоволено.

Заборонено AT «Перший Український Міжнародний банк», а також будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить AT «Перший Український Міжнародний банк».

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції AT «Перший Український Міжнародний банк» подало на неї апеляційну скаргу.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги вказував, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просили про її скасування.

Крім того, зазначали, що банк є власником спірної квартири, а застосовані судом заходи забезпечення щодо обмеження у праві володіння, користування та розпорядження майном порушують його права як власника.

Оскаржуваною ухвалою всі права володіння та користування передані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які взагалі не зареєстровані у цій квартирі.

Правом на подачу відзиву заявник та державний реєстратор не скористалися.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу не визнали, просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

АТ «ПУМБ» та державний реєстратор КП «Енерго» повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

В силу ч.2 ст.372 ЦПК України справу розглянуто без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах їх обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, заявник посилаючись на те, що працівники Банку вчиняють дії щодо примусового виселення його та його дружини ОСОБА_3 із кв. АДРЕСА_2 і на теперішній час він має намір звернутися до суду з позовом про визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на цю квартиру за Банком, тому до винесення судового рішення слід заборонити працівникам Банку та іншим особам, які діють від його імені виселяти його та дружину, оскільки у разі задоволення позову квартира повернеться у його власність.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції з врахуванням принципу здійснення цивільного судочинства, співмірності заходів забезпечення позову із майбутніми заявленими позовними вимогами, дійшов висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються доступні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При розгляді заяв про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, їх співмірність та чи невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист. При цьому суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

По суті забезпечення позову є встановленням судом тимчасових обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні ґарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про право власності на житло серії САА №856261, виданого 16 березня 2004 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради належала квартира АДРЕСА_3 .

17 квітня 2007 року між ним та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є AT «Перший Український Міжнародний банк» ( далі - Банк) було укладено кредитний договір № 5364742, за умовами якого Банк надав йому кредит у розмірі 27 000, 00 доларів США під 12,90 % річних зі строком користування до 17 квітня 2017 року.

Того ж дня між ним та Банком було укладено іпотечний договір № 1160, за умовами якого він передав в іпотеку Банку двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

18 квітня 2007 року здійснено реєстрацію договору іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою.

З врахуванням вимог договору іпотеки та ст.37 Закону України «Про іпотеку», 11 липня 2019 року за АТ «ПУМБ» державним реєстратором КП «ЕНЕРГО» Лубковською О.М. зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 150, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

У заяві про забезпечення позову, заявником викладено обставини, які на його думку, є підставами для визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно.

Отже, майбутній спір між ОСОБА_1 і відповідачами стосується правомірності набуття права власності на спірну квартиру АТ «ПУМБ», за як предметом спору у справі буде скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису про право власності за АТ«ПУМБ» на квартиру АДРЕСА_3 .

За такого колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_1 вид забезпечення майбутнього позову шляхом заборони відповідачу АТ«ПУМБ» та а також будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо виселення його фта його дружини з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ., не є співмірним із заявленими у майбутньому позовними вимогами, оскільки не стосується предмету спору та не відповідає характеру спірних правовідносин.

Так, порушуючи питання про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким третім особам вчиняти певні дії, позивач по суті заявляє вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою.

При цьому, колегія суддів враховує, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб жодним чином не впливає на виконання можливого рішення суду про скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за АТ «ПУМБ» або може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся.

Тому доводи заяви про можливі ускладнення при виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог про відновлення права власності на спірну квартиру, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про задоволення заяви.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо забезпечення позову шляхом заборонити AT «Перший Український Міжнародний банк», а також будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо виселення ОСОБА_1 та його дружини з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., так як такі заходи забезпечення позову не є співвмірними із заявленими в майбутньому позовними вимогами ОСОБА_1 , оскільки зв`язок між таким заходом забезпечення позову та предметом позовної заяви - відсутній.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого задоволення заяви про забезпечення позову є слушними.

Відповідно до інформації із Єдиного державного реєстру судових рішень, 11 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора комунального підприємства «Енерго» Лубінської О.М., AT «Перший Український Міжнародний банк» про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, ухвалою цього від 13 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначеного підготовче судове засідання.

Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищенаведене, ухвала суду, яка постановлена з порушенням вимог процесуального закону, підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - задовольнити.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2019 року скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 17 березня 2020 року.