КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2822/17
Провадження № 2/488/99/20 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.05.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

в складі : судді Лазаревої Г.М.,

при секретарі Криницької Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третьої особи п`ятої державної миколаївської нотаріальної контори "про встановлення факту прийняття спадщини спадкоємцем визнання права власності на спадкове майно"

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що фактично вона проживає в АДРЕСА_1 , а зареєєстровна по АДРЕСА_2 . За адресою фактичного проживання вона з січня 1995 року проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік і жінка без укладання шлюбу. Разом з ними проживав батько чоловіка - ОСОБА_3 , та сестра чоловіка ОСОБА_4 , яка є недієздатною. Чоловік був призначений її опікуном. Батько чоловіка за життя на випадок смерті склав заповіт, яким житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма господарськими і побутовими будівлями та спорудами заповідав чоловіку.

В серпні 1997 року батько чоловіка ОСОБА_3 помер. Чоловік після смерті батька до нотаріальної контори не звертався, оскільки проживав разом з батьком до дня смерті останнього. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік. Після його смерті вона залишилась проживати в будинку, оскільки продовжувала опікуватись його недієздатною сестрою ОСОБА_4 , яка є інвалідом 2 групи. Встановлення факту прийняття спадщини можуть підтвердити свідки. Просила встановити факт прийняття за заповітом спадкоємцем ОСОБА_2 спадкового майна після смерті батька ОСОБА_3 та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В письмових поясненнях, поданих в січні 2019 року, позивачка просила визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку житлового будинку з усіма господарськими і побутовими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; право власності на другу половину того ж будинку визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті іі фактичного чоловіка ОСОБА_2 . Посилалася на те, що ОСОБА_4 має право на обов`язкову частку в будинку після смерті її батька ОСОБА_3 , яка складає, на її думку, 1/2 частку, а також на те, що і ОСОБА_2 , і ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті свого батька, проживаючи разом з ним в будинку на день його смерті та пізніше та були зареєстровані в ньому. Не погоджується з тим, що сестра її чоловіка ОСОБА_5 має право на спадкування, оскільки вважає себе дружиною померлого ОСОБА_2 , тобто спадкоємцем першої черги за законом, в той час як сестра є спадкоємцем другої черги за законом.

В судове засідання надійшла заява представника позивача про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

З письмових пояснень представника відповідача вбачається, що відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним Кодексом України 2003 року.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правила книги шостої регулюють спадкування за заповітом та за законом, а також коло спадкоємців за законом, зокрема, відповідно до статті 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 39.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Коло спадкоємців за законом - статті 529-532 ЦК УРСР не передбачали право на спадкування за законом особи, яка не перебувала у шлюбі зі спадкодавцем. Зокрема, статтею 529 ЦК УРСР було встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

До кола спадкоємців другої черги за законом стаття 530 ЦК УРСР відносила при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, у рівних частках братів і сестер померлого, а також діда та бабку померлого як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст.ст. 548,549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статті 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадкування за заповітом, виданого 30 січня 1979 року державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори. За життя ОСОБА_3 заповідав вказане нерухоме майно синові ОСОБА_2 , про що склав заповіт, посвідчений П`ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою27 жовтня 1992 року за реєстровим № 2-3405. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Спадкова справа після його смерті не заводилась.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті за заявою його сестри ОСОБА_5 про прийняття спадщини була заведена спадкова справа № 470/2000, копію якої надала суду П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області.

Зі змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що померлий ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є рідними братом і сестрою, які на час відкриття спадщини проживали за однією адресою - АДРЕСА_1 .

Таким чином, спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , була прийнята спадкоємцями другої черги за законом.

Як зазначено вище спадкове майно після смерті ОСОБА_3 прийнято спадкоємцем за заповітом, також прийнята обов`язкова частка особою, яка мала право на неї.

Позов заявлено до Миколаївської міської ради, яка у спірних правовідносинах даної справи не є спадкоємцем.

За загальним правилом відповідачем є особа, яка порушила права та законні інтереси позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач на власний розсуд визначає таку особу, яка і стає відповідачем, про що зазначається в позовній заяві.

Повноважень для заміни неналежного відповідача з власної ініціативи у суду не має.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову (постанова ВС від 30.04.2020 року у справі № 352/382/18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У зв`язку із наведеними обставинами в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позов заявлено до неналежного відповідача.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 263-265, 353-354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту прийняття спадщинита та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в 30 -денний строк.

Повне найменування сторін :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2

Відповідач: Миколаївська міська рада, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Суддя Г.М. Лазарева