ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року

м.Суми

Справа №590/74/20

Номер провадження 22-ц/816/1172/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Микитівська сільська рада Ямпільського району Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 04 березня 2020 року в складі судді Сатарової О.В., ухвалене в смт. Ямпіль, повний текст якого складено 04 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Микитівської сільської ради Ямпільського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зорине, Ямпільського району Сумської області померла її баба ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки (рілля), площею 3,57 гектарів, розташованої на території Микитівської сільської ради Ямпільського району Сумської області, яка належить померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1 , виданого Ямпільською районною державною адміністрацією Сумської області 27 березня 2008 року; земельної ділянки, площею 0,92 гектарів, розташованої на території Микитівської сільської ради Ямпільського району Сумської області, яка належить померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2 , виданого Ямпільською районною державною адміністрацією Сумської області 27 березня 2008 року. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла усе своє майно ОСОБА_3 .

Від спадщини позивачка не відмовлялась, проте вчасно не подала заяву про її прийняття через те, як зазначила в позові, що з 15 травня 2010 року по 03 червня 2010 року перебувала на амбулаторному лікуванні в КЗ «Ямпільська центральна районна лікарня» з діагнозом ревматоїдний поліартрит, що підтверджується медичною довідкою, та не мала можливості звернутись за юридичною допомогою до юриста з питань прийняття та оформлення спадщини.

На даний час нотаріус відмовив позивачці у вчиненні нотаріальних дій, тому вона була змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивачка просить визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, визначити їй додатковий строк, достатній для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її баби ОСОБА_2 , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 04 березня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що її хвороба є поважною причиною пропуску строку, оскільки ця причина пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї у вчиненні дій, направлених на подання заяви до нотаріуса для прийняття спадщини.

Вказує, що тривалість не звернення до суду з питанням визначення додаткового строку для прийняття спадщини не є підставою для визнання неповажною причину її хвороби.

Крім того зазначає, що відповідач по справі визнав в повному обсязі її позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її представника - адвоката Шпака Д.Г., представника відповідача ОСОБА_4 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Свеса, Ямпільського району Сумської області, її батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_5 , ОСОБА_3 після державної реєстрації шлюбу 28 жовтня 1995 року з ОСОБА_8 має прізвище « ОСОБА_8 » (а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_6 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Зорине, Ямпільського району Сумської області, про що в Книзі реєстрації смертей 17 жовтня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 08 (а.с. 12).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_7 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 94 років в селі Зорине, Ямпільського району Сумської області, про що в Книзі реєстрації смертей 01 грудня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 08 (а.с. 6).

За життя, 11 листопада 1991 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Микитівської сільської ради Ямпільського району Сумської області, реєстровий № 131, яким заповіла усе своє майно, в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться в с. Зорине, Ямпільського району Сумської області, ОСОБА_3 (а.с. 9).

ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Ямпільської районної державної адміністрації № 163 від 12 травня 2003 року є власником земельної ділянки, площею 3,57 га, розташованої на території Микитівської сільської ради Ямпільського району Сумської області, Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії СМ № 173156, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 96 (а.с. 13).

ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Ямпільської районної державної адміністрації № 163 від 12 травня 2003 року є власником земельної ділянки, площею 0,92 га, розташованої на території Микитівської сільської ради Ямпільського району Сумської області, Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії СМ № 199677, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 97 (а.с. 14).

Відповідно до довідки-характеристики від 11 грудня 2019 року, виданої Микитівською сільською радою Ямпільського району Сумської області № 02-42/475, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зорине, Ямпільського району Сумської області померла ОСОБА_2 , проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки (рілля), площею 3,57 гектарів, розташованої на території Микитівської сільської ради Ямпільського району Сумської області, яка належить померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1 , виданого Ямпільською районною державною адміністрацією Сумської області 27 березня 2008 року; земельної ділянки, площею 0,92 гектарів, розташованої на території Микитівської сільської ради Ямпільського району Сумської області, яка належить померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2 , виданого Ямпільською районною державною адміністрацією Сумської області 27 березня 2008 року. Від імені померлої ОСОБА_2 в сільській раді склався та засвідчувався заповіт на користь онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстровий № 131 від 12 листопада 1991 року. Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 . Спадкодавець на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею була зареєстрована невістка - ОСОБА_7 (а.с. 10).

Позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . В зв`язку з пропуском встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини, приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Сумської області Ляхом В.В. їй було роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 16).

Як зазначала в позовній заяві позивачка, вона не мала можливості своєчасно звернутися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини через хворобу у період з 15 травня 2010 року по 03 червня 2010 року, що підтверджується довідкою № 4 від 06 грудня 2019 року Комунального некомерційного підприємства «Ямпільська центральна районна лікарня» (а.с. 15).

Відповідно до інформації приватного нотаріуса від 27 грудня 2019 року № 678/01-16, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась, коло спадкоємців не відомо (а.с. 16).

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58917084 від 27 грудня 2019 року за параметрами пошуку « ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 » інформація в Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 17).

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 58917115 від 27 грудня 2019 року за параметрами пошуку « ОСОБА_2 ,» інформація в Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 18).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 58917106 від 27 грудня 2019 року від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у Спадковому реєстрі зареєстровано заповіт № 39745220, номер в реєстрі нотаріальних дій 131, дата посвідчення 12 листопада 1991 року, місце посвідчення та зберігання Микитівська сільська рада Ямпільського району Сумської області (а.с. 19).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що шестимісячний строк подання позивачкою заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 сплив 02 червня 2010 року, а позов подано до суду першої інстанції ОСОБА_1 24 січня 2020 року, що свідчить про те, що позивачкою не доведено належними доказами, що хвороба у період з 15 травня 2010 року по 03 червня 2010 року та юридична необізнаність, незнання порядку оформлення прав на спадкове майно, неможливість звернутись по правову допомогу є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, а тому не можуть бути визнані поважними, в розумінні ч. 3 ст. 1272 ЦК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

За змістом частин 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 372/2383/16-ц (провадження № 61-20920св18), від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17; від 27 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що після смерті ОСОБА_2 01 грудня 2009 року строк на подання спадкоємцями заяви про прийняття спадщини сплив 02 червня 2010 року.

Спадкоємиця за заповітом ОСОБА_1 дійсно звернулася до приватного нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 лише у 2019 році, тобто через дев`ять років. Водночас, поважними причинами пропуску 6-місячного строку для прийняття спадщини заявниця вказала перебування на лікуванні у період з 15 травня 2010 року по 03 червня 2010 року.

На думку колегії суддів, зазначена обставина є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що унеможливила чи в інший спосіб перешкодила позивачці у строк до 02 червня 2010 року здійснити своє право на подання такої заяви.

Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікування в КЗ «Ямпільська ЦРЛ» з 15 травня 2010 року по 03 червня 2010 року з діагнозом ревматоїдний поліартрит, тобто об`єктивно не мала можливості у встановлений законом строк звернутись до нотаріуса з відповідною заявою.

При цьому, не має правового значення тривалість часу, яка минула після пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а важливою є об`єктивна неможливість заявниці подати відповідну заяву саме у визначений законом проміжок часу, тобто з 01 грудня 2009 року до 02 червня 2010 року.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 доведені обставини того, що у момент спливу строку подачі заяви для прийняття спадщини 02 червня 2010 року заявниця з об`єктивних, непереборних та істотних труднощів не могла своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Крім того, колегія суддів ураховує обставини того, що позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 , що відповідач позов визнає у повному обсязі.

До того ж, на ім`я ОСОБА_1 11 листопада 1991 року ОСОБА_2 було складено заповіт, який був посвідчений 12 листопада 1991 року та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 39745220. Проте, оскільки Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась й, відповідно, не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємиці за заповітом, тому необізнаність ОСОБА_1 про наявність заповіту колегія суддів також розцінює як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини. Зазначене відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення позивачці додаткового строку тривалістю один місяць, який, на думку апеляційного суду, буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини.

Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд не врахував принцип пропорційності між застосованим ним заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічна позиція наведена й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 681/203/17-ц).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 04 березня 2020 року в даній справі скасувати і прийняти нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання нею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті бабусі ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1 місяць з дня набрання законної сили рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина