29.04.2020 Справа № 369/8659/19
Справа пр. №2/756/2197/20
ун. №369/8659/19
У Х В А Л А

29 квітня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Звершховської І.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

10 липня 2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області передав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу на розгляд Оболонському районному суду м. Києва.

17 жовтня 2019 року указана справа надійшла до Оболонського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Андрейчука Т.В. від 01 листопада 2019 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито загальне позовне провадження.

У судові засідання, призначені на 14 год 15 хв 11 лютого 2020 року та 12 год 00 хв 29 квітня 2020 року, позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід залишити без розгляду з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку (абз. 2 ч. 6 ст. 128 ЦПК України).

Крім того, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик (ч. 3 ст. 128 ЦПК України).

Згідно з нормою п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Нормою ч. 1 ст. 131 ЦПК України на учасників судового процесу покладено обов`язок повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Про судові засідання, призначені на 14 год 15 хв 11 лютого 2020 року та на 12 год 00 хв 29 квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 повідомлявся шляхом надіслання йому судових повісток про виклик за адресою, яку він вказав у позовній заяві та за якою зареєстроване його місце проживання: АДРЕСА_1 (а. с. 26, 36). Поштові повідомлення з повістками про виклик позивача у судові засідання на 14 год 15 хв 11 лютого 2020 року та на 12 год 00 хв 29 квітня 2020 року повернулися до суду за закінченням терміну зберігання (а. с. 29-30, 37-38). Крім цього, позивач був додатково повідомлений про судові засідання, призначені на 14 год 15 хв 11 лютого 2020 року та на 12 год 00 хв 29 квітня 2020 року, за допомогою SMS-повідомлень (а. с. 32, 40).

Заяв про зміну місця проживання позивач у ході розгляду справи не повідомляв.

У своїй постанові від 23 квітня 2018 року у справі №916/3188/16 Верховний Суд вказав на те, що у разі якщо поштове відправлення у справі було надіслано судом за належною адресою (повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на наведені обставини та ураховуючи положення п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, суд дійшов висновку, що повістки про виклик позивача ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 14 год 15 хв 11 лютого 2020 року та на 12 год 00 хв 29 квітня 2020 року, вважаються доставленими йому.

Згідно з нормою п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У судові засідання, призначені на 14 год 15 хв 11 лютого 2020 року та на 12 год 00 хв 29 квітня 2020 року, позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судові засідання суд завчасно не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. рішення у справах "Олександр Шевченко проти України" від 26 квітня 2007 року та "Трух проти України" від 14 жовтня 2003 року).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії").

Таким чином, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Оскільки позивач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився у судове засідання, не повідомив про причини неявки та завчасно не надав суду доказів на підтвердження поважності причин неявки в судові засідання, від позивача не надійшло заяв про розгляд справи за його відсутності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, у своїх рішеннях у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий суд та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215, від 25 березня 2020 року №239, від 29 березня 2020 року №241, від 20 березня 2020 року №242, від 02 квітня 2020 року №255, від 08 квітня 2020 року №262, від 15 квітня 2020 року №284, від 22 квітня 2020 року №291 з 12 березня 2020 року до 11 травня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

В редакції постанови Кабінету Міністрів України, що є чинною на момент розгляду справи, центральним органом виконавчої влади також встановлено до 11 травня 2020 року заборону регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, за виключенням певних випадків, перевезення пасажирів метрополітенами мм. Києва, Харкова і Дніпра; перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому).

Листом від 11 березня 2020 року голова Ради суддів України Б. Моніч звернувся до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін.

Зазначене дає підстави вважати, що ситуація в Україні, пов`язана з введенням карантину, суттєво впливає на можливість учасників справи брати участь у судових засіданнях.

Проте наявність таких перешкод не свідчить про те, що особи, які беруть участь у справі, звільняються від необхідності повідомлення суду про причини своєї неявки в судове засідання або подання будь-яких клопотань, зокрема про відкладення розгляду справи.

Неврахування судом повторної неявки позивача в судове засідання, аналіз чинного законодавства щодо наявності чи відсутності у нього підстав для цього та прийняття судом рішення про відкладення розгляду справи за відсутності клопотання про це є перевищенням повноважень суду під час розгляду цивільної справи, порушує принципи диспозитивності цивільного процесу та рівності сторін, оскільки суд фактично у такому випадку надаватиме перевагу одній із сторін, що не допускається.

За таких обставин, керуючись ст. 257 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Андрейчук