Провадження № 2-п/686/24/20
УХВАЛА

16 березня 2020 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Логінової С.М.,

при секретарі судового засідання Д`яковичу О.О.,

за участю представника заявника Думітращук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду

встановив:

30 жовтня 2014 року Хмельницьким міськрайонним судом постановлено заочне рішення по справі № 686/17508/14 за позовом TOB «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов задоволено частково. На користь TOB «ОТП Факторинг Україна» стягнуто заборгованість в сумі 33 617,56 доларів США та 390 000 грн. заборгованості за договором № CL-003/200/2005 від 17.08.2005 року, а також судові витрати в сумі 1 568,25 грн.

Заявниця посилається на те, що про означене заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду їй стало відомо на початку вересня 2019 року шляхом отримання інформації на сайті «Судова влада» щодо судових справ відносно неї, які розглядаються в Хмельницькому міськрайонному суді.

13 вересня 2019 року заявниця подала до Хмельницького міськрайонного суду заяву про надання їй можливості ознайомитись із матеріалами справи № 686/17508/14.

16 вересня 2019 року представник заявника ознайомилась із матеріалами справи та отримала копію рішення суду.

Заява про перегляд заочного рішення подається нею в строк 20 днів з дати його отримання у відповідності до вимог ч. 3 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України.

ОСОБА_1 посилається на те, що їй не було відомо про те, що протягом 2014 року Хмельницьким міськрайонним судом розглядався позов TOB «ОТП Факторинг Україна» до неї щодо стягнення заборгованості. Вона не отримувала повістки та виклику до суду. Повного тексту рішення суду вона також не отримувала, не мала змоги захистити свої права у передбачений чинним законодавством спосіб. Доказами того, що вона не була обізнана про пред`явлення до неї позову та слухання справи в суді є повернуті з вказанням причини «за зазначеною адресою не проживає» судові повістки та виклики. Фактично, з квітня 2006 року вона проживала у м. Київ та була зареєстрована з 06 квітня 2006 року за адресою АДРЕСА_1 , а в період слухання справи була зареєстрована з 08 серпня 2008 року у АДРЕСА_2 , про що свідчить копія її паспорту, яку додає до заяви.

Також, вважає, що вона не була належним чином повідомлена про слухання справи 30 жовтня 2014 року, в день винесення судом вище вказаного заочного рішення.

З 08 серпня 2008 року по теперішній час, і на час слухання справи, заявниця була зареєстрована за адресою у АДРЕСА_2 . Однак, в матеріалах справи є довідка адресно-довідкового бюро , видана на запит суду, що вона не зареєстрована в базах даних прописки, а з 2006 року виписана у м. Київ. Зазначені відомості не відповідають дійсності, так як вона з 08 серпня 2008 року має постійне місце реєстрації - у АДРЕСА_2 . Відтак, суд мав можливість повідомити її про розгляд справи за новою адресою її реєстрації та передати справу на розгляд за належною підсудністю для забезпечення їй права на судовий захист.

По причині того, що судом була отримана неправдива інформація, що вона не проживає за зазначеною у позові адресою та іншої адреси реєстрації не має, суд повідомив її про призначене судове засідання через друковані засоби масової інформації місцевого значення - Газету «Подільські вісті».

Відповідно до матеріалів справи оголошення про виклик її до суду для участі в судовому засіданні 30 жовтня 2014 року було надруковано лише в Газеті «Подільські вісті», як в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження, без виклику її до суду через Газету «Урядовий кур`єр» в порушення вимог вище вказаного Порядку.

ОСОБА_1 посилається на те, що відсутність належності повідомлення відповідача, є перешкодою для ухвалення заочного рішення, яке підлягає скасуванню. Заочне рішення від 30.10.2014 р. по справі №686/17508/14 було отримано заявницею лише 16.10.2019 р., тому просить суд поновити його відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

Судом при постановлені заочного рішення не було повно, об`єктивно та всебічно оцінені всі докази, які були надані позивачем, що призвело до постановления незаконного та несправедливого рішення.

Так, позивачем до позовної заяви було долучено копію кредитного договору №CL-003/200/2005 від 17.08.2005 року, укладений між АКБ «Райффайзен Україна» та ОСОБА_2 . Відповідно до умов зазначеного договору банк зобов`язався надати їй кредитні кошті в сумі 29 560 доларів США з кінцевою датою повернення кредитних коштів 17 серпня 2011 року під 11% річних для купівлі легкового автомобіля шляхом перерахування їх на поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Суд не звернув уваги, що наданий позивачем кредитний договір є неукладеним, а відтак не породжує жодних прав та обов`язків для його сторін. Так, відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України (в редакції, яка діяла на дату укладення кредитного договору -17.08.2005 року)правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Наданий позивачем кредитний договір не містить печатки сторони - кредитора АКБ «Райффайзен Україна». На останній сторінці договору міститься печатка зовсім іншої юридичної особи - TOB «Ілта». Суд у своєму рішенні не вказав чому за таких обставин поданий позивачем доказ був оцінений як належний доказ по справі та підстава для стягнення із неї заборгованості за кредитом, відсотках та штрафних санкціях.

Вважає, що за таких обставин, суд не мав підстав для стягнення із неї заборгованості за пред`явленими позовними вимогами, які грунтовались на договорі, що не був укладений відповідно до вимог ст. 207 ЦК України, так як скріплення договору печаткою при укладені його юридичною особою на дату його укладення було обов`язковим згідно ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України.

Судом не звернуто увагу на те, що позивачем не доведено факту надання їй кредитних коштів саме в доларах США. Кредитні кошти в сумі 147 208,80 грн., що були перераховані їй банком відповідно до умов кредитного договору, були відповідно до його розпорядження від 17.08.2005 року перераховані на користь продавця легкового автомобіля - TOB «Ілта».

Судом не було враховано про відсутність права вимоги до заявниці за кредитним договором. Позивачем долучено до позову копію досудової вимоги про погашення заборгованості від 08 липня 2014 року на суму боргу 25 900,71 доларів США за тілом кредиту та 7716, 85 доларів США за відсотками. При цьому, у зазначеному документі йдеться про вимогу до неї достроково повернути кредитні кошти в сумі 25 900,71 доларів США за тілом кредиту, 7 716, 85 доларів США за відсотками та вказуються реквізити іншого кредитного договору № CL-003/200/2005DD 17-08 від 05.11.2010 року. протукладення якого їй невідомо.

Подання до суду відомостей щодо укладення між заявницею та банком двох кредитних договорів із різними номерами та датами свідчить про недоведеність позивачем права вимоги до неї саме за кредитним договором № CL-003/200/2005 від 17.08.2005 року.

Судом належним чином не були досліджені та оцінені судом подані позивачем при винесенні рішення, що стало підставою для неправомірного стягнення з неї на користь TOB «ОТП Факторинг Україна». Позивачем в позові була заявлена вимога за кредитним договором № CL-003/200/2005 від 17.08.2005 року, однак до позовної заяви долучено досудову вимогу за кредитним договором № CL-003/200/2005DD 17-08 від 05.11.2010 року.

Вважає, що заочне рішення підлягає перегляду для повторного дослідження судом наявності підстав у позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на пред`явлення до заявниці позовної вимоги саме за кредитним договором № СЬ-003/200/2005 від 17.08.2005 року.

Відповідно до заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 жовтня 2014 року стягненню з заявниці підлягає пеня в сумі 390 000 грн.

Стягуючи за рішенням суду штрафні санкції (пеню) в сумі 390 000 грн., суд зазначає, що відповідачу було нараховано пеню в сумі 1 429 621,55 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості від 08 квітня 2014 року позивач зазначив, що сума боргу пені складає 122 704,09 доларів США за період з 08 квітня 2013 року по 08 квітня 2014 року та зазначає еквівалент в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 08.04.2014 року - 11,650969 грн. за 1 долар США - в сумі 1 429 621,55 грн.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Максимальний розмір пені пов`язаний з розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України - гривні.

Така позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс16.

Просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення по справі №686/17508/14 за позовом TOB «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-003/200/2005 від 17.08.2005 року.

Скасувати заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 жовтня 2014 року по справі № 686/17508/14 і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник заявника просила задовольнити заяву про перегляд заочного рішення, з підстав, викладених у заяві.

Представник TOB «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» направив до суду заперечення проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що ОСОБА_3 про наявність заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 жовтня 2014 року була повідомлена у 26.09.2016 році державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», окрім цього, заявник не надала належних доказів , які б навали підстави для скасування означеного рішення.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ч.4 ст. 284 ЦПК України строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , маючи зобов`язання перед банком, при зміні місця свого проживання не повідомила банк про даний факт, деякий час не була зареєстрована.

Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для скасування рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 жовтня 2014 року, оскільки заявник не надав доказів щодо причини її неявки у судове засідання з поважних причин та докази, на які вона посилається мають суттєве значення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ст. 260, ст. 287 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 жовтня 2014 року суду відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення повного тексти ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 20 березня 2020 року.

ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 .

TOB «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» - м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського 8, оф. 34. Код № ЄДРПОУ № 38750239.

Суддя Логінова С.М.