ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 4.3/2-1743/2006

провадження № 22-ц/818/2750/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

відповідач - Глибоцька сільська рада Харківського району Харківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Мазепи Геннадія Борисовича - представника Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2019 року в складі судді Пілюгіної О.М.,

у с т а н о в и в :

21 березня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Глибоцької сільської ради Харківської району Харківської області та просив виділити його частку із майна, що є у спільній сумісній власності та визнати за ним право власності на будівлю критого току, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; на будівлю вагової 10 т, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; на будівлю пункту прийому овочів, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; на будівлю ЗАВ, розташованої за адресою : АДРЕСА_3 .

22 липня 2019 року Глибоцька сільська рада Харківського району Харківської області подала заява про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2006 року, в якій просила поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення суду першої інстанції (а. с. 69-74).

Заява мотивована тим, що 23 березня 2006 року Харківським районним судом Харківської області ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 4.3/2-1743/2006 за позовом ОСОБА_1 до Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, про визнання права власності, яким задоволено вимоги позивача та виділено ОСОБА_1 частку з майна, що є у спільній сумісній власності. Зазначають, що Глибоцька сільська рада Харківського району Харківської області не отримувала копію заочного рішення по справі, що є підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2019 року у задоволенні заяви Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява про перегляд заочного рішення подана відповідачем із пропуском строку, передбаченого для подання такої заяви, а достатніх доказів про поважність причин пропуску строку заявник не надав.

12 березня 2020 року Мазепа Г.Б. - представник Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справа була розглянута за відсутності відповідача, без належного повідомлення про день і час розгляду справи. Копію заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2006 року Глибоцька сільська рада Харківського району Харківської області не отримувала.

ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Мазепи Г.Б. - представника Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини другої статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2006 року позов ОСОБА_1 до Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, про визнання права власності задоволено. Виділено ОСОБА_1 частку з майна, що є у спільній сумісній власності та визнано за ним право власності на будівлю критого току, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; на будівлю вагової 10 т, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; на будівлю пункту прийому овочів, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; на будівлю ЗАВ , розташованої за адресою : АДРЕСА_3 (а. с. 64-65 ).

Звертаючи з заявою про перегляд заочного рішення Глибоцька сільська рада Харківського району Харківської області, зокрема просила поновити строк на подання цієї заяви.

Відмовляючи в поновленні строку суд першої інстанції посилався на те, що відповідачем не надано доказів поважності причин пропуску строку.

Однак, з таким висновком погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинне бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Статтею 8 загальної Декларацієї прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів « 2,4,7 та 11 до Конвенції (далі Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статі 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 12970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року.)

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Згідно статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Таким чином, визначальним для вирішення питання про дотримання відповідачем строку подання заяви про перегляд заочного рішення є встановлення судом дати отримання заочного рішення і в разі пропущення такого строку за умови подання відповідної заяви - оцінка поважних причин для поновлення цього строку.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому суд звертає увагу на те, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку, так як вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Справа розглянута за відсутності Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області.

Згідно супровідного листа від 23 березня 2006 року № 0/9, Глибоцькій сільській раді Харківського району Харківської області направлено копію заочного рішення за № 4.3/2-1743/2006 р.

Доказів отримання Глибоцькою сільською радою копії заочного рішення матеріали справи не містять.

З огляду на це, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є передчасним.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

Враховуючи викладене, ухвала Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2019 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 185, 197, 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Мазепи Геннадія Борисовича - представника Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області - задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2019 року - скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді А.І. Овсяннікова

О.Ю. Тичкова