Провадження № 2/127/4215/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2020 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з квартири, про вселення в квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення з квартири, про вселення в квартиру. Позовні вимоги мотивувала тим, що позивачам відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.08.1993 року належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , по Ѕ частки. В цій квартирі окрім позивачів мешкає їх син ОСОБА_3 , який постійно вчиняв безпідставні скандали, застосовував до позивачів фізичну силу, погрожував, обзивав нецензурними словами, наносив тілесні ушкодження, а наразі взагалі вигнав позивачів з квартири і не впускає.

Позивачі літні люди і вимушені проживати в літньому будинку без всіляких зручностей.

Згідно постанов від 02.12.2013 року та 25.03.2013 року Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_3 був визнаний винним у вчинені правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173- 2 КУпАП України.

Просили суд, виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого приміщення. Вселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 .

В судове засідання представник позивачів ОСОБА_4 не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило.

Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.08.1993 року належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , по Ѕ частки (а.с.7).

Відповідно до довідки № 2645 від 22.05.2019 року окрім позивачів у вище вказаній квартирі проживає їх син ОСОБА_3 (а.с.11).

У зв`язку з систематичними образами та погрозами фізичною розправою, які ОСОБА_3 висловлює в бік своїх батьків, останні вимушені були неодноразово звертатись з відповідними заявами до правоохоронних органів (а.с.13-15).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2013 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст173-2 ч.1 КупАП (а.с.21).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2013 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП (а.с.12).

Відповідно до акту № 11544 від 27.09.2019 року, затвердженого директором ТОВ «ЖЕО», ОСОБА_3 неодноразово вчиняв психологічне та фізичне насилля над ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які є власниками квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 змінив замки, не допускає в квартиру та всіляко перешкоджає їм в користуванні квартирою та майном, неодноразово порушував правила проживання за що притягувався до відповідальності. ОСОБА_3 продовжує вчиняти протиправні дії та всіляко перешкоджає їм в доступі до квартири, та користуванні квартирою та належним майном в квартирі АДРЕСА_1 . Дані факти підтверджують свідки які проживають в даному будинку: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с.18).

Відповідно до ст. 15 Конституції України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

За змістом ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Стаття 116 ЖК України, зазначає, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб -провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції пр. захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4, 7 та 11 до Конвенції» закріплені принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власник володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Тому суд вважає вимоги позивачів про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення з вказаної квартири ОСОБА_3 та вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заснованими на законні та такими, що підлягають до задоволення.

При подачі позову до суду позивачами було сплачено судовий збір в розмірі 1536,80 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 109, 116, 150 ЖК України, ст.ст. 317, 321, 386, 387 ЦК України, ст. ст. ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з квартири, про вселення в квартиру - задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого приміщення.

Вселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,80 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.04.2020 року.

Суддя: