Номер провадження: 22-ц/813/3505/20
Головуючий у першій інстанції Турецький О.С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

апелянт - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2013 року у складі судді О.С. Турецького,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у вигляді 7/36 частин домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , позивач приходилася йому двоюрідною онукою. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/9 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім позивача, спадкоємцем є ще відповідач, який є батьком позивача та приходиться племінником померлого. З моменту смерті ОСОБА_4 право власності на належне останньому майно не перереєстровувалось на іншого власника та зареєстроване за ним. Позивач мешкає в цьому володінні і користується, в тому числі й частиною будинку, що зареєстрована за померлим. Крім позивача та її батька там ніхто більше не проживає. Оскільки позивач не має можливості звернутися до нотаріуса, у зв`язку з відсутністю оригіналу документа, що посвідчує право власності померлого на 1/9 частин будинку, просить визнати за ним право власності на спадкове майно. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/12 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 02.03.1954. Крім позивача, спадкоємцем є ще ОСОБА_2 , який теж не приймав спадщину після смерті ОСОБА_5 . Заповіту спадкодавець не складав. Позивач не звертався до нотаріальної контори в термін шість місяців після смерті спадкодавця із заявою про прийняття спадщини, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується копією паспорту. Таким чином, загальна площа нерухомого майна, яка складає спадкове майно, складає: 1/9 + 1/12 = 7/36 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2013 року позовну заяву задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді 7/36 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на наступні будівлі домоволодіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 : сарай під літ.М», сарай під літ.»Р», сарай під літ.»Д», сарай під літ.»О», будівлю піл літ.»В», площею 17,5 кв.м., будівлю під літ.»В», площею 8,4 кв.м., будівлю під літ.»а6», площею 10,3 кв.м., будівлю під літ.»а1», площею 11,1 кв.м., будівлю під літ.»а6», площею 5,8 кв.м., будівлю під літ.»а6», площею 3,2 кв.м., гараж під літ.»С».

17.07.2013 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення задоволено; роз`яснено, що відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2013, визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді 7/36 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: приміщення 11-2 (житлова) будівлі під літ. «В», загальною площею 15,5 кв.м., приміщення 11-3 (житлова) будівлі під літ. «В», загальною площею 10,3 кв.м., приміщення 5-2 (житлова) будівлі під літ. «а1», загальною площею 16,1 кв.м., сараю літ. «М», сараю літ «Р», сараю літ «Д», сараю літ «О», приміщення 11-1 (кухня) під літ. В, площею 17, 5 кв.м., приміщення 11-4 (житлова) під літ. В, площею 8,4 кв.м., приміщення 4-5 (веранда) під літ. «а6», площею 10,3 кв.м., приміщення 6-1 (кухня) літ «а8», площею 11,1 кв.м., приміщення 4-6 (ванна) під літ. «а6», площею 5,8 кв.м., будівлі літ «а6», площею 3,2 кв.м., гаражу літ «С».

Не погодившись зі вказаним рішенням, ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій проситьскасувати рішення та відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що апелянт є власником 1/3 частини житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.03.2017 після смерті її батька ОСОБА_6 . Інші частини вказаного будинку належать спадкоємцям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частках по 1/3 частини після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_1 не відноситься до кола спадкоємців першої або другої черги за законом після смерті ОСОБА_4 (якому є двоюрідною онукою) та ОСОБА_5 (якому є племінницею) та немає права на спадкування. Судом не з`ясовано кола спадкоємців та чи вчинено ними дії з прийняття спадщини. ОСОБА_1 не довела факт прийняття спадщини, а суд не врахував, що майно перейшло до держави. Судом не встановлено належними доказами обсяг та належність майна на праві власності померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також не звернув уваги на те, що частина майна, яке заявлено до спадкування, є самочинно збудованим. ОСОБА_4 набув у власність частку, яка фактично дорівнює Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кімнати та кухні і розташована у житловому будинку під літ. «а», а також Ѕ частини сараю. Згідно рішення виконкому Приморської районної ради народних депутатів від 17.05.1985 №237 про затвердження часток у домоволодінні у АДРЕСА_1 , доля ОСОБА_4 складає 3/25 частин домоволодіння. Також судом не з`ясовано розмір дійсної частки домоволодіння належної ОСОБА_5 . Відсутні будь-які докази на підтвердження будівництва вказаних у рішенні суду приміщень померлим ОСОБА_4 .

03.04.2018 ОСОБА_1 надала суду відзив на скаргу, в якому просила відмовити в її задоволенні, а рішення та ухвалу - залишити без змін.

Надалі ОСОБА_3 подала до суду заяву про поворот виконання оскаржених рішення та ухвали шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31030382 від 20.08.2016, прийнятого державним реєстратором Другої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Масловою М.В., про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на 7/36 частин житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.04.2018 провадження у справі зупинялося до вирішення справи №522/12993/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про виселення, зняття з обліку, знесення самочинного будівництва, визнання свідоцтв про право власності недійсними.

Постановою Верховного Суду від 07.11.2018 ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12.04.2018 про зупинення провадження у справі скасовано, справу передано до апеляційного суду для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є двоюрідною онукою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та є його спадкоємцем.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді 1/9 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , майно належало померлому на підставі договору дарування від 03.06.1946.

За життя він збудував будівлю під літ.»В», площею 17,5 кв.м, будівлю під літ.»В», площею 8,4 кв.м, будівлю під літ.»а6», площею 10,3 кв.м, будівлю під літ. «а6», площею 5,8 кв.м, будівлю під літ.»а6», площею3,2 кв.м., будівлю під літ.»а1», площею 11,1 кв.м, сарай під літ.»О», гараж під літ.»С».

Крім ОСОБА_1 спадкоємцем є її батько ОСОБА_2 , який є племінником ОСОБА_4 , який спадщину після його смерті не прийняв.

Водночас суд зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджується відмітками про реєстрацію місця проживання.

Перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину є відсутність оригіналу правовстановлювального документа.

Суд також вважав встановленим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , який був рідним братом ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/12 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належало на підставі свідоцтва про право власності від 02.03.1954, складалося з приміщень: під літ.»а1», площею 16,1 кв.м.

За життя ОСОБА_5 збудував: сарай під літ.»М», сарай під літ.»Р», сарай під літ.»Д».

Суд першої інстанції також зазначив, що ОСОБА_10 до нотаріальної контори не зверталась, проте фактично прийняла спадщину, ОСОБА_2 спадщину не прийняв.

Проте рішення суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, судом порушені норми матеріального та процесуального права, що вбачається з наступного.

Звертаючись із вимогами до суду, ОСОБА_1 посилалася на підстави для визнання права власності в порядку спадкування, однак суд першої інстанції застосував до виниклих відносин ст.328 ЦК України, якою визначені загальні підстави набуття права власності, ст.330 ЦК України - набуття добросовісним набувачем право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це право, а також послався на ст.388 ЦК України про неможливість витребування майна у добросовісного набувача, що не має жодного відношення до виниклих правовідносин і чим сторона не обґрунтовувала свої вимоги.

Одночасно судом визнане право власності на майно у вигляді ідеальних часток у домоволодінні, а також на окремі будівлі, які не можуть бути самостійним об`єктом права власності, зокрема сараї, гаражі, інші нежитлові приміщення.

Деякі з будівель та споруд: сарай під літ.М», сарай під літ.»Р», сарай під літ.»Д», сарай під літ.»О», будівля піл літ.»В», площею 17,5 кв.м., будівлю під літ.»В», площею 8,4 кв.м., будівлю під літ.»а6», площею 10,3 кв.м., будівлю під літ.»а1», площею 11,1 кв.м., будівлю під літ.»а6», площею 5,8 кв.м., будівлю під літ.»а6», площею 3,2 кв.м є самочинно збудованими (а.с.19,214 т.1).

Невідповідність рішення вимогам закону та неможливість його реалізації стала причиною звернення ОСОБА_1 про роз`яснення, і 17.07.2013 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси її заяву задоволено; роз`яснено, що відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2013, визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді 7/36 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: приміщення 11-2 (житлова) будівлі під літ. «В», загальною площею 15,5 кв.м., приміщення 11-3 (житлова) будівлі під літ. «В», загальною площею 10,3 кв.м., приміщення 5-2 (житлова) будівлі під літ. «а1», загальною площею 16,1 кв.м., сараю літ. «М», сараю літ «Р», сараю літ «Д», сараю літ «О», приміщення 11-1 (кухня) під літ. В, площею 17, 5 кв.м., приміщення 11-4 (житлова) під літ. В, площею 8,4 кв.м., приміщення 4-5 (веранда) під літ. «а6», площею 10,3 кв.м., приміщення 6-1 (кухня) літ «а8», площею 11,1 кв.м., приміщення 4-6 (ванна) під літ. «а6», площею 5,8 кв.м., будівлі літ «а6», площею 3,2 кв.м., гаражу літ «С».

Спадкоємці ОСОБА_4 , ОСОБА_5 померли в 1979 та 1997 році відповідно, відтак до правовідносин застосовуються норми ЦК України 1963 року, однак суд першої інстанції не визначився, спадкоємцем якої черги та з яких підстав є ОСОБА_1 , не з`ясував, чи прийняла вона спадщину та чи можливо вважати фактичним прийняттям спадщини її проживання в будинку, якщо він був поділений за життя між співвласниками (справа 2-374/06, та а.с.22-30,т.2), а співвласники проживали в окремих квартирах (а.с.2-4,5-19 т.2). При цьому відповідно до довідки від 13.08.2012 в частині домоволодіння, що належала ОСОБА_5 , на час його смерті ніхто не проживав (а.с.27,т.1).

За таких обставин, суд помилково вважав належним відповідачем у справі лише ОСОБА_2 , вирішив про права та обов`язки Одеської міської ради щодо майна, яке не було прийнято у спадщину спадкоємцями, а також інших осіб, які на залучені до участі у справі.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 існує спір щодо користування будівлями під літ.»В-ІЖ», самочинних споруд під літ.»в1», «в2» (а.с.71-75,т.1). ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є співвласниками житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається в цілому з одного житлового будинку під літ.»А», житловою площею 66,1 кв.м., загальною площею 118,3кв.м., та надвірних споруд, зазначених на схематичному плані під літерами:»Б»-сарай, «В»-гараж, №1,2 - огорожа, І- вимощення (а.с.79,89 т.1).

До отримання ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину власником зазначеного будинку був ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.106,т.1).

Актом від 30.05.2002 обстеження стану житлового будинку ОСОБА_6 , що знаходиться в АДРЕСА_1 . встановлено факт самочинного будівництва ним в 1986-1988 роках житлового будинку, зазначеного літерами «В-І», який надалі був прийнятий до експлуатації (а.с.20-22,т.2).

З висновку судової будівельно - технічної експертизи №157/2019 від 14.11.2019 вбачається, що житловий будинок під літ. «А», загальною площею 118,3 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 являється одним і тим самим об`єктом нерухомості що і житловий будинок під літ.»В,В1», загальною площею 118,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на який рішенням суду визнане право власності за ОСОБА_1 (а.с.119-127,т.2).

Таким чином, одночасно існують взаємовиключні правовстановлювальні документи на один і той самий об`єкт нерухомого майна на ім`я різних власників, і рішенням суду вирішено про права та обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, незважаючи на те, що відомості про перебування будинку у користуванні ОСОБА_6 , а також спір з цього приводу існували на час ухвалення судом рішення в 2013 році (а.с.20-22,39т.2).

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування з огляду на незалучення до участі у справі належних відповідачів, що не позбавляє її права нового звернення.

Не підлягає задоволенню заява ОСОБА_12 про поворот виконання рішення, оскільки подана не стороною у справі, в той час як поворот виконання в силу вимог ч.5ст.444 ЦПК України допускається лише за заявою сторони.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13.03.2020.

Головуючий:

Судді: