КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1871/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4.05.2020 р. Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

Розглянули у порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного

суду

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Солом"янського районного суду м. Києва від 21.03.2019 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Солом"янського районного суду м. Києва від 21.03.2019 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В апеляційній скарзі представник позивача просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачка ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 у тому ж будинку.

Також встановлено, що між сторонами протягом тривалого часу періодично виникають конфліктні ситуації, які супроводжуються зверненнями до органів поліції, що підтверджується копіями відповідних звернень та відповідей, наявними в матеріалах справи на а.с.18-23, 91-109,111,126.

Обгрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що з вини відповідачки між ними склалися неприязні стосунки, що в червні 2011 року він уклав з ФОП ОСОБА_3 договір, за умовами якого оплатив виготовлення та встановлення в його квартирі вхідних дверей, вартістю 7500 грн.

У жовтні 2014 року, як вказує позивач, ОСОБА_2 під час конфлікту нанесла близько 30 пошкоджень на дверному полотні, розбила два замки, пошкодила дверну ручку, а також нанесла пошкодження по стіні будинку.

Також зазначав, що внаслідок протиправних дій відповідачки, які виразилися у пошкодженні вхідних до квартири та стін будинку у жовтні 2014 року, а також у подальшому «неодноразовому пошкодженні житлового приміщення, йому було завдано матеріальної шкоди, розмір якої згідно Висновку ТОВ «Агентство експертної України» становить 27862,00 грн. (а.с.31-74).

Так, розмір позовних вимог позивач обгрунтовує вказаним вище висновком, згідно якого при огляді встановлено наступні дефекти : вибоїни, відшарування покриття, розбите дверне вічко, зламана зовнішня ручка, пошкоджено елементи замка на вхідній броньованій двері;

на фасаді, що примикає до квартири АДРЕСА_3 по всій площі виявлено пошкодження декоративної штукатурки, армуючої сітки та пінополістерольних плит; присутні плями на вікнах з москітними сітками присутні плями бруду.

Зазначену шкоду, а також понесені витрати на оплату послуг оцінювачів позивач просив стягнути з відповідача.

Крім того, посилаючись на те, що неправомірними діями ОСОБА_2 йому було завдано також і моральної шкоди, просив стягнути з відповідачки компенсацію в розмірі 10000 грн.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що позивачу належить надати суду відповідні докази, які б свідчили, що саме ОСОБА_2 є відповідальною за пошкодження дверей та стін будинку.

Так, обгрнутовуючи позов, позивач посилався на те що його вимоги підтверджуються копією заяви його дружини ОСОБА_4 від 16.10.2014 р., адресованої начальнику ВДІМ Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві, в якій зазначено про пошкодження ОСОБА_2 05 жовтня 2014 року металевою кувалдою дверей та стін (а.с.20).

Проте, зазначена заява не містить доказів подання її до канцелярії управління міліції (вхідний номер, підпис уповноваженої на приймання кореспонденції особи, тощо). До того ж, із довідки Солом`янського управління поліції від 13.10.2016 р. вбачається, що ОСОБА_4 взагалі не зверталася до управління поліції 16.10.2014 р. (а.с.23).

Із вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_4 двічі зверталася до управління поліції саме 5.10.2014 р., але копій зазначених звернень суду не надано, тому суд не мав можливості визначити зміст вказаних звернень.

Що стосується показань свідків, то суд першої інстанції надав їм належну оцінку, зазначивши, що показання свідка ОСОБА_4 не можуть бути взяті до уваги, оскільки вона також перебуває у конфліктних стосунках із відповідачкою.

Інший свідок ОСОБА_5 пояснила, що була очевидцем конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 5.10.2014 р., що приблизно о 13-14 годині відповідачка била молотком з дерев`яним руків`ям (не кувалдою) по залізних брамах ( а не по дверях квартири позивача).

Крім того, суд першої інстанції правильно вважав, що у справі немає жодного документу, в якому був би зафіксований обсяг пошкоджень квартирних дверей та стін будинку внаслідок подій, які сталися 05 жовтня 2014 року відповідно до Акт огляду пошкоджень, на підставі якого розраховано вартість матеріального збитку, і який :був складений лише 23 червня 2017 року, тобто через два з половиною роки після подій, на які посилається позивач.

Таким чином, суд правильно вказував на відсутність доказів щодо обсягу пошкоджень, які були зафіксовані актом від 23.06.2017 р., внаслідок подій, що сталися як вказує позивач, 05 жовтня 2014 року.

Крім того, ще однією подією, з якою позивач пов`язує спричинення йому відповідачкою матеріальної шкоди, він посилається на обставини 18 серпня 2016 року, а саме, що в цей день ОСОБА_2 вимазала брудом зовнішню сторону стіни його будинку (квартири).

Проте, вказана обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. оскільки, спростовується поясненнями свідків; перевіркою, проведеною працівниками поліції за заявами обох учасників конфлікту, згідно якої не встановлено, хто саме є відповідальним за пошкодження стін будинку.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо відсутності належних доказів вини ОСОБА_2 у пошкодженні зовнішнього оздоблення стін будинку (квартири позивача) 18 серпня 2016 року та у заподіянні матеріальних збитків та моральної шкоди позивачу.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384, ч.1 ст.369 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Солом"янського районного суду м. Києва від 21.03.2019р. - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :