РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Земцової В.О., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особи - Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що АДРЕСА_1 вартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину спірної квартири.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були дружина та діти померлого, зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , після її смерті відкрилася спадщина на 4/9 часток квартири АДРЕСА_2 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до умов якого все належне їй майно вона заповіла позивачу ОСОБА_1 .

Однак ОСОБА_6 , як непрацездатна особа, мав право на обов`язкову частку у спадщині, у зв`язку з чим отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку.

Позивач звернулась до Третьої Запорізької нотаріальної державної контори з заявою про видачу свідоцтва про право спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проте постановою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право спадщини відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, яка відноситься до спадкового майна.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/9 частку квартири після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 3/9 частки після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача адвокат Земцова В.О. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи Третьої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. На вимогу суду надано копії спадкових справ № 447, яка відкрита 30.08.2007 року після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та спадкову справу № 271, відкриту 29.03.2011 року після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .

Після його смерті Третьої Запорізькою державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 447 (а.с. 51-67).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є діти померлого - ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_5 . До спадкового майна належала 1/3 частка квартири АДРЕСА_2 .

Згідно матеріалів спадкова справа № 447, а саме заяви ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 30.08.2007 року, останні надали згоду на включення позивача ОСОБА_1 , яка є донькою спадкодавця та пропустила встановлений строк на прийняття спадщини після померлого батька, в свідоцтво про право на спадщину, як таку, що прийняла спадщину.

26.12.2011 року державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори спадкоємцю ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/9 частку квартири.

Позивач та дружина померлого свідоцтво про право на спадщину не отримали.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_5 . Третьої Запорізькою державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 271 на належні померлій 4/9 часток квартири АДРЕСА_2 (1/3 частка, яка належала відповідно до свідоцтва № НОМЕР_3 про право власності на житло та 1/9 відповідно до права на спадкування після смерті чоловіка) (а.с. 67-84).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_1 - за заповітом та ОСОБА_6 на обов`язкову частку.

Згідно матеріалів спадкової справи № 271, 26.12.2011 року державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Кішко В.Ф. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку майна, яке належало померлій ОСОБА_5 , тобто на 1/4 частку від 4/9 часток квартири, що складає 1/9 частку квартири (обов`язкова доля).

Факт родинних відносин позивача з померлим ОСОБА_7 та померлою ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 , виданого 25.11.1946 року.

Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори від 03.12.2019 року №2502/02-31, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право спадщину відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України)

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача.

Крім того, п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше ІНФОРМАЦІЯ_5 . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначено, що для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. При цьому згідно ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

До того ж, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з п. 1.2 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - Порядок) при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно п.4.14 Глави 10 Розділу 2 Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкування, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребуються документи, що підтверджують вказані факти.

Як зазначалося вище, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири у зв`язку з відсутністю правовстановлюючій документ на квартиру, яка належала спадкодавцям, до якого відноситься свідоцтво про № 939 про право власності на житло від 06.07.1995 року.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, доводи позивача під час розгляду справи знайшли своє підтвердження і підлягають захисту.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки наявні передбачені законом підстави для визнання за позивачем права власності на 1/9 частки квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 3/9 частки і порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особи - Третя Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РОНКПП НОМЕР_5 ), право власності на 1/9 частки квартири АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РОНКПП НОМЕР_5 ), право власності на 3/9 частки квартири АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом, а всього визнати право власності на 4/9 часток квартири АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Ю.В.Геєць