ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 675/1742/19
Провадження № 22-ц/4820/1071/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2020 року (суддя Король О.В.) у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Ізяславтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року КП «Ізяславтепломережа», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 24.01.2014 року ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 . Жодних дій, спрямованих на укладення договору про постачання теплової енергії КП «Ізяславтепломережа», не вчиняв.

15.10.2014 року відповідач, не дотримуючись належного порядку та за відсутності документального підтвердження дозволу, відключився від теплових стояків, знявши радіатори у всіх кімнатах квартири. При цьому, ОСОБА_1 16.10.2014 року повідомив про такий факт самовільного відключення від централізованого опалення позивача та КП «Житлосервіс», в результаті чого було оглянуто квартиру та складено відповідний акт.

17.10.2014 року відповідачу КП «Ізяславтепломережа» надіслано листа, в якому запропоновано провести систему централізованого опалення до попереднього стану та повідомлено про те, що плата за послуги по теплопостачанню буде й надалі нараховуватись.

Позивач зазначав, що згідно п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. При цьому самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідач відключення від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і ГВП провів самовільно без залучення відповідної монтажної організації. Як вважає позивач, неправомірність дій ОСОБА_1 щодо самовільного відключення від системи централізованого опалення підтверджується відповідною постановою, якою останнього піддано адміністративному стягненню за ст. 150 КУпАП.

Порушення порядку відключення від системи теплопостачання та правомірність здійснення нарахування оплати за надані послуги постачання теплової енергії, внаслідок чого відповідач зобов`язаний проводити їх оплату, підтверджується рішеннями Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18.12.2014 року по справі №675/2779/14-ц та від 28.07.2015 року по справі №675/115/15-ц.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 42 426,25 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.09.2016 року по 01.08.2019 року.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2020 року позовну заяву задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Ізяславтепломережа» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в загальному розмірі 42426 грн. 25 коп.

Компенсовано КП «Ізяславтепломережа» за рахунок держави сплачений судовий збір згідно платіжного доручення №378 від 13.08.2019 року в розмірі 1921 ГРН. в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає вказане рішення незаконним, оскільки не доведено обставин, які мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Посилається на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 22.09.2016 року №98 «Про встановлення тарифів комунальному підприємству «Ізяславтепломережа» на послуги з централізованого опалення (ЦО) встановлено тариф на послугу ЦО в м. Ізяслав та введено в дію з початку опалювального сезону 2016-2017 роки та затверджено норму витрат теплоти на 1 м2 опалювальної площі на рік.

Відповідно до Указу Президента України від 04.02.2018 року №77 «Деякі питання Державної інспекції енергетичного нагляду» рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 13.11.2018 року №113 «Про встановлення скоригованого тарифу КП «Ізяславтепломережа» на послугу з виробництва, транспортування і постачання теплової енергії (для населення) встановлено скоригований тариф КП «Ізяславтепломережа» на послугу з виробництва, транспортування і постачання теплової енергії в м. Ізяслав та введено в дію з 1 грудня 2018 року, та зобов`язано КП «Ізяславтепломережа» довести розмір тарифу до відома споживачів послуг у встановлений Законом України «Про житлово-комунальні послуги» термін та внести зміни в діючі договори про надання послуг відповідно до даного рішення.

Регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, повинні офіційно оприлюднюватись в друкованих ЗМІ відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих ЗМІ, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніше як у 10-денний строк після їх прийняття та підписання.

Апелянт, посилаючись на ч. 2 ст. 57 Конституції України, зазначає, що закони та інші НПА, що визначають права та обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому Законом. Закони та інші НПА, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому Законом, є нечинними.

Судом першої інстанції не було встановлено факт набрання чинності рішеннями виконавчого комітету Ізяславської міської ради, а також даний доказ не був наданий позивачем до позовної заяви або під час розгляду справи у суді.

Крім того, у рішенні суду першої інстанції також не зазначено, за який період часу стягнуто зазначену заборгованість.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Ізяславтепломережа» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2020 року залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індивідуальний споживач зобов`язаний:

1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом;

2) своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини;

3) забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу;

4) власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку;

5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

6) дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм;

7) допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку;

8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг;

9) забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період;

10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг;

11) інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором;

12) надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання визначає Закон України «Про теплопостачання».

Як передбачає ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Натомість п. 12 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

При цьому, згідно п. 8 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Поряд з цим, слід зазначити, що згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

На момент виникнення спірних правовідносин процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП регулював Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 року №4.

Як визначає ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, частина шоста вказаної статті чітко регламентує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У відповідності до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

При цьому, п. 38 постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 в редакції від 13.09.2018 року, визначено, що одноставкові тарифи на теплову енергію, що реалізується споживачам, є сумою тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

У разі коли ліцензіат здійснює одночасно виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, тариф на теплову енергію для відповідної територіальної громади, на території якої ліцензіат провадить (має намір провадити) ліцензовану діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, повинен дорівнювати відношенню суми загальних річних планованих витрат, що включаються до повної собівартості, та загального річного планованого прибутку від ліцензованої діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії у відповідній територіальній громаді, до річного планованого обсягу реалізації теплової енергії споживачам такої територіальної громади.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 24.01.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16676435 від 24.01.2014 року (а. с. 16-18).

Як вбачається з матеріалів справи централізоване теплопостачання до цього будинку, в тому числі і до квартири відповідача, надає комунальне підприємство «Ізяславтепломережа».

При цьому нарахування плати за послуги централізованого опалення по особовому рахунку № НОМЕР_1 відкрито на власника квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною довідкою КП «Ізяславтепломережа» від 05.09.2019 року №202 (а. с. 32).

Постійно діюча міжвідомча комісія з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення Ізяславської міської ради, протоколом №6 від 27.06.2014 року відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на відключення від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП. Разом з тим ОСОБА_1 самовільно відключив в квартирі радіатори від системи централізованого опалення, що підтверджується складеним ним актом від 15.10.2014 року та актом комісії КП «Житлосервіс» та КП «Ізяславтепломережа» від 16.10.2014 року та протоколом про адміністративне правопорушення від 16.10.2014 року і постановою про накладення адміністративного стягнення від 30.10.2014 року (а. с. 39, 42-44).

Такі обставини встановлені також і рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18.12.2014 року по справі 675/2279/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 19.02.2015 року (а. с. 9-12).

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28.07.2015 року по справі 675/112/15-ц, яке набрало законної сили 10.08.2015 року, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову до КП «Ізяславтепломережа» про зобов`язання анулювати заборгованість та зобов`язання не нараховувати плату за послуги теплопостачання в майбутньому (а. с. 13-14). Суд прийшов до такого висновку з огляду на безпідставність вимог, оскільки самовільне відключення квартири від мережі централізованого опалення не може бути підставою для анулювання нарахованого боргу та припинення таких нарахувань в майбутньому.

Тарифи КП «Ізяславтепломережа» на послуги з централізованого опалення в м. Ізяслав Хмельницької області, які введено в дію з початку опалювального сезону 2016-2017 роки, в тому числі і для населення, встановлено рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області від 22.09.2016 року №98 (а. с. 99).

Відповідно до даного рішення для населення було встановлено тариф, який складає 1266,52 грн. (з ПДВ) за 1 Гкал.; 36,90 грн. (з ПДВ) за 1 кв.м. в опалювальний період.

Також судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області від 13.11.2018 року №113 було встановлено скоригований тариф КП «Ізяславтепломережа» на послугу з виробництва, транспортування і постачання теплової енергії в м. Ізяслав Хмельницької області, які введено в дію з 01.12.2018 року, в тому числі і для населення, який складав 1674, 55 грн. (з ПДВ) за 1 Гкал.; 48,79 грн. (з ПДВ) за 1 кв.м. в опалювальний період (а. с. 98).

Як вбачається з довідки КП «Ізяславтепломережа» від 13.08.2019 року №41 та наданого розрахунку сум заборгованості за ОСОБА_1 рахується борг по послугах з постачання теплової енергії за період з 01.09.2016 року по 01.08.2019 року, що складає 42426, 25 грн. (а. с. 7).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що дані технічного паспорта на квартиру відповідача та відсутність в ньому відомостей про підключення до централізованого опалення не можуть свідчити про те, що останнє до такого житлового приміщення не було підключеним.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання в установленому порядку та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.

За висновками суду самовільне відключення відповідача від системи централізованого опалення без дотримання порядку відключення квартири від мереж централізованого опалення, в розумінні норм закону, що регулюють спірні правовідносини, не свідчить про ненадання йому послуг з постачання тепла та відсутність обов`язку щодо їх оплати.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири ОСОБА_1 свідчить про виконання послуг позивачем, а відтак оскільки останній виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, то відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги.

Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

У рішенні зазначено, що матеріали справи не містять доказів, що вказували б на ту обставину, що поданий позивачем розрахунок суми заборгованості не відповідає тарифам, встановленим рішеннями виконавчого комітету Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області по послугах з постачання теплової енергії за період з 01.09.2016 року по 01.08.2019 року.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Всупереч посилання апелянта, судом першої інстанції було встановлено факт набрання чинності рішеннями виконавчого комітету Ізяславської міської ради, на зазначені обставини позивач посилається у позовній заяві та під час розгляду справи у суді. Відповідачем не надано доказів визнання таких нормативних актів незаконними.

Посилання апелянта, що регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, повинні офіційно оприлюднюватись в друкованих ЗМІ відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих ЗМІ, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніше як у 10-денний строк після їх прийняття та підписання, і що закони та інші НПА, що визначають права та обов`язки громадян, що мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому Законом, а ті, які не доведені до відома населення у порядку, встановленому Законом, є нечинними, виходячи з вище викладеного не може бути підставою для скасування судового рішення та відмови у позові.

Твердження ОСОБА_1 про те, що у рішенні суду першої інстанції не зазначено, за який період часу стягнуто зазначену заборгованість, апеляційний суд до уваги не бере. Судом прийнято рішення відповідно до заявлених позовних вимог, в яких визначено термін заборгованості. Крім того, зазначене може бути підставою для ухвалення додаткового рішення, проте не є підставою для його скасування в контексті ст. 376 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 25 травня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк