Справа № 307/2783/19
Провадження № 2/307/209/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

В С Т А Н О В И В :

Позивач пред`явила позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Свої позовні вимоги обґрунтовує, тим, що з відповідачкою вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.10.1990 року. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на його повному утриманні та вихованні. Спільне життя між ним та відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені протягом тривалого часу. Більшість часу відповідачка перебуває на заробітках за кордоном, приїздить тільки на свята на декілька тижнів. Протягом багатьох років взагалі матеріально сину не допомагає, не приймає участі у його вихованні, а весь час займається влаштуванням свого особистого життя. Дитина проживає разом з ним та повністю перебуває на його утриманні. Відповідачка проживає окремо від них з іншим чоловіком та взагалі не приймає участі у вихованні та утриманні сина.

Тому просить суд стягнути з відповідачки в його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 гривень, щомісячно до досягнення ним повноліття.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити

Подальший розгляд справи продовжено без участі позивача та його представника за їх заявою, на підставі ст.. 223 ЦПК України

Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили.

Свої заперечення обґрунтовують тим, що насправді саме відповідачка створила і створює необхідні умови для проживання дитини, так-як син проживає з нею, однак через постійні безпідставні скандали, які влаштовує позивач, коли приїжджає із заробітків додому, на час його перебування вдома, вона вимушена проживати у знайомих. Так, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов її проживання, складеного депутатом Дубівської селищної ради 22.10.2019 року, вона, ОСОБА_2 , проживає разом з сином ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 у власному будинку, а ОСОБА_1 виїхав на заробітки. Вказані обставини підтверджуються також довідкою №5131 виданою Дубівською селищною радою від 24.10.2019 року, якою стверджується факт перебування на її утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також довідкою №5130 від 24.10.2019 року, якою підтверджуються обставини відсутності позивача на території селища. Крім цього, з характеристики учня 10-А класу Дубівської ЗОШ І-ІІІ ст. вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 характеризується позитивно, проживає разом з батьками в будинку по АДРЕСА_1 , охоче допомагає мамі (відповідачу) по господарству.

Що стосується наданої суду, позивачем, довідки виданої виконкомом Дубівської селищної ради від 27.08.2019 року про те, що останній має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , то вказані обставини ними не заперечуються, оскільки позивач, коли приїжджає із заробітків, в міру можливостей приймає участь у вихованні та утриманні їх сина.

Однак, обставини зазначені у акті обстеження матеріально-побутових умов від 23.08.2019 року, зокрема щодо проживання сина разом з батьком, а матері з співмешканцем та не взяття її участі у вихованні та утриманні сина, вона не визнає і такі спростовуються доданими до відзиву вищезазначеними актом обстеження матеріально-побутових умов її проживання, від 22.10.2019 року та довідками виконкому Дубівської селищної ради №5130, №5131. При цьому, наданий позивачем акт обстеження матеріально-побутових умов від 23.08.2019 року, є недопустимим та недостовірним доказом, оскільки складений та підписаний не уповноваженою особою, а саме: ОСОБА_5 , яка не є депутатом Дубівської селищної ради, а являється діловодом вказаної ради. Так, згідно даних інтернетсайту Вікіпедія з обраних 32 депутатів Дубівської селищної ради в списку вказаних осіб депутат на прізвище ОСОБА_5 відсутній. Окрім цього, на сайті електронних декларацій чиновників та депутатів Дубівської селищної ради наявні відомості про те, що ОСОБА_5 , впродовж 2016-2018 років подавала щорічні декларації, як діловод Дубівської селищної ради. Крім цього, у акті обстеження матеріально-побутових умов від 23.08.2019 року, після його складення, вносились додаткові відомості іншою ручкою, про те, що відповідач не утримує дитину. Відтак, звернення ОСОБА_1 в суд з позовом про стягнення з неї аліментів, є нічим іншим як намаганням позивача збагатитися за її рахунок.

Тому просять суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Подальший розгляд проведено у відсутності відповідачки та її представника на підставі ст.. 223 ЦПК України

У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась

Заслухавши позивача, його представника, відповідача та його представника, свідка ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід , частину доходів одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин , що мають істотне значення, суд за заявою стягувача або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на дитину віком для дітей до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн, з 1 липня - 1859 грн, з 1 грудня - 1921 грн; для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн, з 1 липня - 2318 грн, з 1 грудня - 2395 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої

статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.10.1990 р., що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 21.08.2019 р., від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 26.01.2004 р.

Однак, як встановлено судом, останній час сторони фактичним сімейним життям не живуть, вони виїжджають на сезонні роботи за межі України, а коли знаходяться вдома між ними виникають не порозуміння та сварки, і на цей період відповідачка змушена залишати сім`ю, проживає у знайомих або виїжджає на сезонні роботи за кордон, а неповнолітній ОСОБА_3 в цей період проживає з батьком, або коли останній зловживає спиртним у бабусі, цей факт підтверджено показами неповнолітнього сина сторін ОСОБА_3 , допитаного в судовому засіданні в якості свідка.

Так, неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що обоє батьків матеріально його утримують, тільки вони разом не проживають, оскільки між ними виникають сварки. Коли батько виїжджає на сезонні роботи, а це частіше буває, він проживає з матір`ю у їх будинку, а коли батько повертається додому мати йде проживати до знайомих або виїжджає на сезонні роботи за кордон, в це період він проживає з батьком, а коли батько зловживає спиртним він йде проживати до бабусі., також він проживає у бабусі в той час коли батьки обоє на сезонних роботах.

Ці покази сина ОСОБА_3 узгоджуються із іншими дослідженими судом доказами, зокрема: актом обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Дубівської селищної ради 22.10.2019 року, довідкою №5131 виданою Дубівською селищною радою від 24.10.2019 року, довідкою №5130 від 24.10.2019 року та характеристики учня 10-А класу Дубівської ЗОШ І-ІІІ .

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідачки, складеного депутатом Дубівської селищної ради 22.10.2019 року, ОСОБА_2 , проживає разом з сином ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 у власному будинку, а ОСОБА_1 виїхав на заробітки. Довідкою №5131 виданою Дубівською селищною радою від 24.10.2019 року, стверджується факт перебування на утриманні позивачки її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також довідкою №5130 від 24.10.2019 року, підтверджуються обставини відсутності позивача на території селища. Крім цього, з характеристики учня 10-А класу Дубівської ЗОШ І-ІІІ ст. вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 характеризується позитивно, проживає разом з батьками в будинку по АДРЕСА_1 , охоче допомагає мамі (відповідачу) по господарству.

Щодо обставин зазначених у акті обстеження матеріально-побутових умов від 23.08.2019 року, зокрема: щодо проживання сина ОСОБА_3 разом з батьком, а матері з співмешканцем та не взяття її участі у вихованні та утриманні сина, суд вважає, що це неналежний доказ, оскільки спростовуються вищезазначеними актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки, від 22.10.2019 року та довідками виконкому Дубівської селищної ради №5130, №5131. При цьому, наданий позивачем акт обстеження матеріально-побутових умов від 23.08.2019 року, складений та підписаний не уповноваженою особою, а саме: ОСОБА_5 , яка не є депутатом Дубівської селищної ради, а являється діловодом вказаної ради. Так, згідно даних інтернетсайту Вікіпедія з обраних 32 депутатів Дубівської селищної ради в списку вказаних осіб депутат на прізвище ОСОБА_5 відсутній. Також, на сайті електронних декларацій чиновників та депутатів Дубівської селищної ради наявні відомості про те, що ОСОБА_5 , впродовж 2016-2018 років подавала щорічні декларації, як діловод Дубівської селищної ради. Крім цього, у акті обстеження матеріально-побутових умов від 23.08.2019 року, після його складення, вносились додаткові відомості іншою ручкою, про те, що відповідач не утримує дитину.

Таким чином, не заслуговують на увагу доводи позивача, що відповідачка не приймає участі у вихованні та утримання їх сина, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, а відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та такими, що не засновані на законі.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, а при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 п.3 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати у вигляді судового збору не підлягають до стягнення зі сторін.

На підставі наведеного, ст. 55 Конституції України, ст.ст.191 СК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 18.05.2020 р.

Суддя: В.В. Чопик