Справа № 581/252/20
Провадження № 2/581/104/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
26 травня 2020 року сел. Липова Долина
Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В.,
за участю секретаря судового засідання Мазур О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
30 березня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із вказаним позовом.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив нею не поданий. Тому, зважаючи на наявну в матеріалах справи згоду позивача про можливість розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, 28 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 шляхом оформлення заяви позичальника, підписаної відповідачем, було укладено кредитний договір без номеру у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно даної анкети відповідач ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними. Також відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис в заяві.
У наданих банком Умовах та Правилах надання банківських послуг та Довідці про умови обслуговування кредитних карт «Універсальна» викладені умови кредитування, зокрема базова ставка по відсоткам за користування кредитом, пеня, штраф, тощо.
Із наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації вбачається, що ОСОБА_1 за кредитним договором видавались кредитні картка, строк дії останньої встановлено до вересня 2023 року включно.
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач багаторазово протягом дії договірних відносин користувалася кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
За встановлених обставин справи, суд вважає, що внаслідок порушення умов кредитування, викладених у заяві від 28 березня 2011 року, у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитом, яку на підставі ст. 1048, 1049, 1050 ЦК України необхідно в повному обсязі стягнути з відповідача.
28 березня 2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 підписана заява про отримання кредитних коштів, процентна ставка для кредитної картки визначена та регулюється Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами до картки. Проте зазначені умови, правила та Тарифи не були підписані позичальником і відповідно їх не можна вважати складовою чинного на час виникнення боргу кредитного договору. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді сплати відсотків за користування кредитними коштами, неустойки (штрафів), а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
На цій підставі, оскільки відсутні докази домовленості сторін про наслідки невиконання умов договору, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками та штрафів слід відмовити.
Отже, позов підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог. Позов задоволено на 3%, а значить витрати по сплаті судового збору становлять 63 грн. 06 коп. (2102 грн. 00 коп. - 100%, 63 грн. 06 коп. - 3%) та повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 2,4,12,13,81,89,141,263-265 ЦПК України, суд,
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» виниклу станом на 18 лютого 2020 року заборгованість за кредитним договором б/н від 28 березня 2011 року у розмірі 2692 грн. 88 коп., в тому числі 2692 грн. 88 коп. - заборгованість за кредитом, а також 63 грн. 06 коп. судового збору.
У задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків та штрафів відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуто Липоводолинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Липоводолинським РВ УМВС України в Сумській області 16 січня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_2 ).
Суддя О. В. Кузьмінський