Справа № 950/2829/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В., позивача - ОСОБА_1 , відповідачки - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки просить суд розділити майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши йому - ОСОБА_1 ј частину трьох кімнатної квартири АДРЕСА_1 та Ѕ частину грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 у ТВБВ №10018/065 філії Сумського обласного управління АТ "Ощадбанк".

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково та не заперечила проти виділення позивачеві у власність ј частини трикімнатної квартири загальною площею 41.9 кв.м та житловою 29.6 кв.м. АДРЕСА_1 . За оцінкою відповідача, з якою вона повністю погоджуюся вартість квартири становить 200 000 (двісті тисяч) грн, отже вартість частини квартири належної позивачеві становить 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. Що стосується вимоги позивача про виділення Ѕ частини грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку , відкритому на її ім`я, у філії Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» не визнає в повному обсязі, так як після розірвання шлюбу в 2017 року на прохання останнього нею з вищевказаного депозитного рахунку зняті грошові кошти в сумі 2 400 (дві тисячі чотириста) американських доларів. Кошти в сумі 2 000 (дві тисячі) американських доларів вона віддала позивачеві, собі залишила 400 (чотириста) американських доларів.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що з 07.02.2003 року до 23.06.2017 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований в Лебединському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 11. Шлюб розірвано рішенням Лебединського районного суду 23.056.2017 справа № 580/526/17 (а.с. 10).

В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (а.с.32,33).

Право власності на ј частину на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 набуто шляхом приватизації державного житлового фонду, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_4 від 17 травня 1999 року (а.с.34). ј частина зазначеної квартири ОСОБА_2 успадкована після смерті її батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину серії НОМЕР_5 від 18.03.2003 року (а.с.36). Інша ж половина квартири належить відповідачці на підставі договору дарування частини квартири серії ВРК 171435 від 16.04.2011 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.02.2011 року (а.с.37) , зареєстрованого в реєстрі № 209 встановлено, що сторони придбали за спільні кошти квартиру АДРЕСА_2 однокімнатну квартиру. Дві квартири було об`єднано, про що видано свідоцтво про право власності на трикімнатну квартиру загальною площею 41,9 кв.м та житловою 29.6 кв.м АДРЕСА_1 (а.с. 11, 38,39).

Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Ч. 1 ст. 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

За таких обставин Ѕ частина спірної квартири є відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю відповідачки ОСОБА_2

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

П.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що 1/2 спірної квартири придбана за час шлюбу, за рахунок спільних коштів та спільної праці, зареєстрований за ОСОБА_2 в період шлюбу, що сторонами не заперечувалося, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За таких обставин суд доходить висновку, про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання права власності за позивачем на ј квартири.

З довідки № 485 від 02.12.2019 року державний ощадний банк ПАТ Україна філії Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» (а.с.42) встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 було відкрито 19.05.2017 року рахунок № НОМЕР_6 на суму 2400 (дві тисячі чотириста) доларів США , який був закритий 20.11.2017 року; відкрито 20.11.2017 року рахунок НОМЕР_7 на суму 434 (чотириста тридцять чотири) доларів США, який був закритий 20.11.2019 року.

Таким чином на момент розгляду справи відсутні докази наявності коштів на депозитному рахунку, що також стверджене показами свідка ОСОБА_6 .

Крім того свідок ОСОБА_3 , яка є дочкою сторін підтвердила факт закриття рахунку її батьками та поділу цих коштів.

Також позивачем заявлена вимога про визначення порядку користування квартирою, але не взагалі запропоновано будь якого порядку, яким би міг прийняти до уваги суд, також не надано доказів порушення його прав.

За таких обставин суд вважає за необхідне у цій частині позовних вимог відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

На підставі наведеного ст. ст. 60,70 СК України, глави 24 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 258- 259 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованого - АДРЕСА_3 право власності на ј частину трьохкімнатної квартири за АДРЕСА_1 .

Залишити за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої - АДРЕСА_1 право власності на ѕ частину трьохкімнатної квартири за АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Лебединський районний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний зміст рішення виготовлений 19 травня 2020 року

Суддя Бакланов Р. В.