ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/250/20
Провадження №2/477/335/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача як спадкоємця позичальника - ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором, укладеним зі спадкодавцем ОСОБА_2 від 12.08.2016 року в загальній сумі 15247 грн.62 коп. та судові витрати по справі в сумі 2102 грн.

30 березня 2020 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 05 травня 2020 р. Для визначення належного кола відповідачів судом витребувано дані про осіб, які були зареєстровані із померлим та копію спадкової справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12 серпня 2016 року до Банку звернувся ОСОБА_2 із заявою про приєднання до послуг, що надаються АТ КБ «ПриватБанк» та отримав кредит в розмірі 15000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак умови договору порушував, у зв`язку з чим станом на дату смерті, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_1, мав заборгованість в сумі 15247,62 грн.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем після померлого ОСОБА_2 , отже має відповідати за його борговими зобов`язаннями, тому банк просить про стягнення цієї суми заборгованості з відповідача.

Представник позивача до суду не прибув, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належно. Разом із позовною заявою представником Банку було подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначено про надання всіх доказів, які вважає за необхідне для розгляду справи (а.с. 52).

Відповідач ОСОБА_1 до суду не прибув, відзиву на позовну заяву не надіслав, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належно (а.с. 73).

За вказаного, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, судове засідання проведено за відсутності сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Вирішуючи заявлені АТ КБ «ПриватБанк» вимоги, суд виходить з такого.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Отже, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Зі змісту досліджених письмових доказів слідує, що між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» дійсно існували кредитні правовідносини з 12 серпня 2016 року (а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 33).

За даними розрахунку заборгованості (а.с.9) слідує про існування у позичальника ОСОБА_2 заборгованості за простроченим тілом кредиту всього в сумі 15247,62 грн. В той же час, з вказаного розрахунку слідує, що після смерті позичальника здійснювались витрати кредитного ліміту за його картковим рахунком, зокрема 05.12.2016 року в сумі 134,73 грн., 13.01.2017 р. - 142,71 грн., за такого, сума боргу має бути зменшена на суму вказаних витрат, адже спадкоємці несуть мають відповідати лише за зобов`язаннями спадкодавця.

13.12.2018 року Банком направлено до Вітовської державної нотаріальної контори претензію кредитора (а.с. 39), а 12.09.2019 року - ОСОБА_1 (а.с. 41), як спадкоємцю позичальника, з вимогою повернути борг. Як зазначає Банк, така вимога залишена відповідачем без задоволення.

Як слідує з даних Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 03.04.2020 року, на час смерті ОСОБА_2 із ним були зареєстровані (а.с. 68) брати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до відомостей Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 07.04.2020 р., спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , не заводилась (а.с. 70).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1279 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Заяву про відмову від спадщини до нотаріальної контори ОСОБА_3 чи ОСОБА_1 не подавали. Хоча судом встановлено про існування двох спадкоємців однієї черги після смерті ОСОБА_2 , банк висунув такі лише до ОСОБА_1 .

Разом з тим, за змістом положень ст.1282 ЦК України, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Позивачем будь-яких доказів щодо спадкового майна, яке б належало спадкодавцю ОСОБА_2 суду не надано та не заявлено клопотань щодо витребування даних про таке, не зважаючи на наявну щодо цього процесуальну можливість (ст.84 ЦПК України). Навпаки, у своєму клопотанні про розгляд справи за відсутності представника позивача, представник зазначила про відсутність клопотань та заяв з боку АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 52).

Виходячи з засад цивільного процесуального закону, зокрема ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Збирання доказів судом самостійно без клопотань щодо того учасників справи має пряму заборону нормами цивільного процесуального закону (ч.7 ст.81 ЦПК України) та може бути розцінене як упередженість суду у результаті розгляду справи, тим паче з огляду на особу позивача, який є юридичною особою та підстав вважати про недобросовісне здійснення його представником своїх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду немає (ч.7 ст.81 ЦПК).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що відповідач отримав у спадщину будь яке майно після смерті ОСОБА_2 , а тому і не набув статусу спадкоємця.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, зокрема заборгованості ОСОБА_2 , відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, зокрема заборгованості ОСОБА_2 , за договором кредиту від 12.08.2016 року в сумі 15247, 62 грн., - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Процесуальні строки обчислювати відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК) відповідно до ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Судове рішення складене 05.05.2020 року.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Семенова