Ухвала

16 березня 2020 року

м. Київ

справа № 161/13767/15-ц

провадження № 61-21031ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2015 року та постанову Волинського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2015 року та постанову Волинського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме для сплати судового збору.

До Верховного Суду повернулася кореспонденція, яка була надіслана рекомендованим листом вих. № 65102/0/222-19 від 02 грудня 2019 року на поштову адресу ОСОБА_1 , зазначену в касаційній скарзі та на конверті ( АДРЕСА_1 ) з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2020 року ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків до 18 лютого 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали. Роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений судом строк вимог ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Копію ухвали Верховного Суду від 28 січня 2020 року разом із копією ухвали Верховного Суду від 27 листопада 2019 року надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом вих. № 6165/0/222-20 від 03 лютого 2020 року.

Із матеріалів касаційного провадження вбачається, що заявник не отримує поштову кореспонденцію, надіслану Верховним Судом на його поштову адресу, зазначену у касаційній скарзі, та не виконує вимоги ухвал Верховного Суду щодо усунення недоліків касаційної скарги.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2015 року та постанову Волинського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги), учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Матеріали касаційного провадження не містять заяви особи, яка подала касаційну скаргу, про зміну місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).

Крім того, у рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнаватись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до частин першої та третьої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень містяться тексти усіх оскаржуваних судових рішень у справі № 161/13767/15-ц, у тому числі ухвали Верховного Суду від 27 листопада 2019 року та 28 січня 2020 року про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без руху.

Вказане свідчить, що заявник мав можливість слідкувати за ходом розгляду своєї справи, дізнаватись про його результати та виправити недоліки своєї касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 18 березня 2020 року, недоліки касаційної скарги не усунуто, тому касаційна вважається неподаною і повертається заявнику.

Повернення касаційної скарги заявнику не перешкоджає повторному зверненню із касаційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2015 року та постанову Волинського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило