Номер провадження 2/754/4380/20 Справа №754/2864/20
21 вересня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
судді Саламон О.Б.
з участю секретаря судового засідання Крутікової-Вільховченко І.І.
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі по 3 000 грн. щомісячно, стягнення додаткових витрат на дітей в розмірі 2 814, 27 грн.
Вимоги позову мотивує тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_4 , 2015 року народження. Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, при цьому відповідач приймає участь у вихованні дітей не систематично. Зазначає, що сума документально підтверджених додаткових витрат на дітей станом на грудень 2019 року склала 5 625, 01 грн., а тому з відповідача підлягає до стягнення половина від зазначеної суми.
04.03.2020 ухвалою суду справу прийнято до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином, зокрема, й шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України.
Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає справу без участі сторін по справі.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся належним чином, не подала до суду відзив, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Встановлено, що сторони мають спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановлено, що діти проживають з позивачем.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача.
Позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі по 3 000 грн. щомісячно на кожну дитину, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.
При цьому, суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаної суми для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дітей, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в її матеріальному утриманні.
Також, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує, що відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження свого матеріального стану, який унеможливлює сплату аліментів на утримання дітей в розмірі більшому ніж мінімальний гарантований. Доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, а також на підтвердження наявності або відсутності майна до суду не надано.
У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 липня - 1859 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2318 грн.
З урахуванням вказаного, враховуючи найкращі інтереси дітей та їх потреби, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі - 2 318 грн. щомісячно, на сина ОСОБА_4 в розмірі 1859 грн. щомісячно.
Суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
Разом з тим, суд зазначає, що порядок виконання рішення суду про стягнення аліментів регулюється Законом України «Про виконавче провадження», та належить до повноважень державного або приватного виконавця.
Щодо вимог позову про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.
У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.
До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.
Враховуючи вказане, витрати на послуги басейну та медичні препарати не відносяться до додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, тому не можуть бути враховані при визначенні загальної суми понесених додаткових витрат на утримання дітей.
При цьому, позивачем не надано доказів того, що витрати на медичні препарати, послуги басейну, викликані особливими обставинами,тяжкою хворобою дітей, каліцтвом, особливими здібностями дітей, та що такі витрати не є повсякденними та не охоплюються питанням стягнення аліментів, які відповідач зобов`язаний сплачувати згідно рішення суду.
З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання дітей, у зазначеному позивачем розмірі та способі стягнення, оскільки позивачем неналежно сформовано доказову базу щодо понесення нею саме додаткових витрат на утримання дітей, тобто на розвиток їх особливих здібностей, тощо, враховуючи, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини.
Щодо судових витрат, які підлягають до стягнення з відповідача, суд зазначає наступне.
Позивачем надано до суду попередній розрахунок судових витрат на загальну суму 11 100 грн., до складу яких входить: консультація позивача, правовий аналіз документів, формування правової позиції, підготовка позовної заяви - 3 000 грн., представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції - 7 500 грн., складання, оформлення та подання клопотань, заяв та інших документів процесуального характеру - 500 грн., поштові відправлення 100 грн.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано лише договір №05/19 про надання правової допомоги від 06.11.2019, додаток до Договору.
Стороною позивача не надано до суду належних та допустимих доказів несення витрат у вигляді представництва її інтересів в суді першої інстанції в розмірі 7 500 грн., оскільки вбачається, що в судові засідання представник позивача не з`являвся, складання, оформлення та подання клопотань, заяв та інших документів процесуального характеру в розмірі 500 грн., оскільки вбачається, що жодного клопотання представником позивача до суду не подано, поштових відправлень на суму 100 грн.
Суд вважає необґрунтованими посилання позивача на необхідність стягнення з позивача витрат в розмірі 3 000 грн. за консультацію позивача, правовий аналіз документів, формування правової позиції, підготовку позовної заяви.
Зокрема, суд вважає розмір вказаних витрат завищеним, таким, що не відповідає складності справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченому адвокатом на надання вказаних послуг, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу і стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат у розмірі 2 000 грн.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,8 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 200, 211, 258, 259 ЦПК України, ст.ст. 11, 27,104, 105,110, 111, 112, 180, 181,182, 184,191 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 2 318 грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 03 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1859 грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 03 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840,8 грн.
В задоволенні інших вимог позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 21.09.2020.

Суддя