Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/600/20

15 травня 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.

секретаря - Шпитко М.І.,

за участю представника відповідача, адвоката - Госедла О.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Надвірнянський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про скасування обтяження на нерухоме майно.

ВСТАНОВИВ:

10.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 ,третя особа Надвірнянський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про скасування обтяження на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Вказав, що відповідач ОСОБА_2 є його колишньою дружиною. Зазначив, що вище зазначене домоволодіння є спільною сумісною власністю, оскільки він будувався під час їхнього перебування у шлюбі. Також вказав, що він вирішив подарувати будинок своїм дітям, однак вчинити договір дарування не зміг, оскільки йому стало відомо в березні 2020 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що на все нерухоме майно 14.03.2006 року була накладена заборона на відчуження на підставі виконавчого листа №2-1087 виданого 09.06.2000 року Надвірнянським районним судом. Ствердив, що дана заборона була накладена по справі про стягнення аліментів за заявою відповідача ОСОБА_2 , однак заборгованості по сплаті аліментів не має. Тому вважає, що підстав для обтяження на нерухоме майно не має. Зазначив, що раніше, АДРЕСА_1 де розташований житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами мала назву Чапаєва, що підтверджується довідкою виданою Ланчинською селищною радою ОТГ від 27.12.2019 року №1801/02.2-09. Крім того, вказав, що Надвірнянський відділ ДВС надав відповідь на запит представника відповідача, з якої вбачається, що станом на березень 2020 року не перебуває будь-якого виконавчого листа про стягнення заборгованості з нього на користь фізичних, юридичних осіб чи держави, та що виконавче провадження по виконавчому листу №2-1087 знищено за строком терміну зберігання. Вважає, що наявність заборони, накладеної на все нерухоме майно, порушує його право власності, оскільки він обмежений у праві розпорядження належним йому майном на власний розсуд, за власною волею, незалежно від волі інших осіб. Просить зняти та припинити обтяження на нерухоме майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, в позовній заяві просив позов задоволити та розглядати дану справу без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача -адвокат Госедло О.Д. позов визнав, не заперечив щодо його задоволення.

Представник третьої особи - Надвірнянського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з"явився, 05.05.2020 року на електронну адресу суду поступила заява за підписом заступника начальника Надвірнянського РВ ДВС Римарука Т.Д., в якій просить розгляд даної справи проводити у їх відсутності.

Вислухавши представника позивача-адвоката Госедла О.Д., дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва №6956 про право приватної власності на жилий будинок від 13.06.19996 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.7,11)

Судом встановлено, що АДРЕСА_1 де знаходиться житловий будинок позивача мала назву Чапаєва, що підтверджується довідкою виданою Ланчинською селищною радою ОТГ від 27.12.2019 року №1801/02.2-09. (а.с.12)

Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача ОСОБА_1

09.06.2000 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківскої області винесено постанову ( справа 2-1087/2000 р) за заявою ОСОБА_3 (відповідача по справі) з ОСОБА_1 (позивача по справі) про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходу на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до повноліття дітей.(а.с.6)

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №204735244 вбачається, що накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , який накладений 14.03.2006 року на підставі виконавчого листа №2-1087 виданого 09.06.2000 року Надвірнянським районним (вид обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 2965835, що зареєстровано 14.03.2006 року, 17:13:47, опис предмета обтяження: житловий будинок, адреса: АДРЕСА_1 .(а.с.8-9)

25.03.2019 року представником відповідача-адвокатом Госедло О.Д. було подано заяву до Надвірнянського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про скасування заборони на нерухоме майно.(а.с.13)

З повідомлення Надвірнянського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), яке надано стороні відповідача вбачається, що у Надвірнянському районному відділі державної виконавчої служби станом на 05.03.2020 року не перебуває будь-який виконавчий документ про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь фізичних, юридичних осіб чи держави. Також повідомляють, що арешт на все нерухоме майно позивача ОСОБА_1 було накладено на підставі виконавчого листа №2-1087 від 09.06.2000 року виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області. Однак будь-які копії матеріалів виконавчого провадження Надвірнянський РВ ДВС не можуть надати, оскільки вищевказане виконавче провадження знищено за строком терміну зберігання. (а.с.14)

В судовому засіданні перевірено, що права відповідача ОСОБА_2 жодним чином не будуть порушенні в зв`язку з тим, що заборгованості по аліментах у позивача немає.

Відповідно до статті 1 «Захист власності» Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікований Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів: або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У пункті 4 постанови Пленуму Веріовного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які грунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність обтяження, накладеного на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , порушує право власності позивача, оскільки він обмежений у праві розпорядження належним йому майном на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Враховуючи наведене, а також те, що існуючий арешт на нерухоме майно порушує

гарантоване Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами право

приватної власності позивача, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі ст.ст.16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст.258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Надвірнянський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про скасування обтяження на нерухоме майно задоволити.

Зняти та припинити обтяження на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 22.05.2020 року.