У х в а л а

Іменем України

18 травня 2020 року

м. Київ

справа № 161/14991/18-ц

провадження № 61-5217 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання угоди частково недійсною, зарахування безпідставно отриманих коштів у рахунок основного зобов`язання та зменшення зобов`язання по кредитній угоді,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня

2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі

та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня

2019 року позовну заяву АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» про визнання угоди частково недійсною, зарахування безпідставно отриманих коштів у рахунок основного зобов`язання та зменшення зобов`язання

по кредитній угоді залишено без розгляду.

Постановою Волинського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» задоволено. Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2019 року у частині залишення позову

АТ «Альфа-Банк» без розгляду скасовано. Справу за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У частині зустрічного позову ОСОБА_1 ухвала суду першої інстанції

в апеляційному порядку не оскаржувалась.

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на постанову суду апеляційної інстанції, в якій, посилаючись

на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків, поновивши строк на касаційне оскарження судового рішення,

та запропоновано надати квитанцію про сплату судового збору. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий судом строк заявник направив до суду матеріали на усунення недоліків, зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 березня 2020 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження

у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд

і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав

та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи.

Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня

2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК України (2004 року), перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За змістом вказаних положень цивільного процесуального законодавства правом на залишення позовної заяви без розгляду суд наділений лише

за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача

в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, встановивши наявність клопотання АТ «Дельта Банк» про розгляд позовної заяви за його відсутності, дійшов обґрунтованого висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду, оскільки були відсутні правові підстави для залишення позовної заяви банку без розгляду.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції визнав явку представника банку обов`язковою і його неявка у судове засідання перешкоджає розгляду справи, є безпідставними.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи, якщо визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Обов`язковими умовами залишення заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України є належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, його неявка в судові засідання, неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції встановив, що розгляд справи неодноразово відкладався як за клопотанням банку, так і за клопотання ОСОБА_1

та неодноразово оголошувалась перерва. У судових засіданнях 18 квітня

2019 року, 14 травня 2019 року представник банку був присутній. Позивач, скориставшись своїм правом на розгляд справи за відсутності його представника, подавав про це відповідні клопотання, а саме клопотання, яке надійшло до суду 21 вересня 2018 року, 20 грудня 2018 року, 01 жовтня

2019 року.

Таким чином у суду першої інстанції, за наявності факту присутності представника позивача у двох судових засіданнях, заяви (клопотання) позивача про розгляд справи за відсутності представника банку, були відсутні правові підстави для залишення позовної заяви АТ «Альфа-Банк» без розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 12 грудня

2019 року у справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк»

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання угоди частково недійсною, зарахування безпідставно отриманих коштів у рахунок основного зобов`язання та зменшення зобов`язання по кредитній угоді відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Д. Д. Луспеник