ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/5497/12
Провадження № 8/210/3/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"07" травня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В, Є.

секретаря судового засідання Семко Н. А.

за участі:

представника заявника Кіщак А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним, за нововиявленими обставинами (справа №408/5497/12), суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, в обґрунтування якої вказала, що 15.02.2016 року Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №408/5497/12 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні цивільного позову до ПАТ «КБ «Приват Банк» про визнання договору поруки №КRКWGK000000005 від 10.07.2008 року недійсним, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року залишено без змін, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.11.2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року залишено без змін.

На сьогодні заявниця дізналась про існування нововиявлених обставин у справі, а саме 25.11.2019 року по справі №210/1619/19 у кримінальному провадженні №0001419 відносно підозрюваного ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 358 КК України Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області була винесена Ухвала про звільнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 358 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В даній ухвалі встановлені юридичні факти що підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме той факт, що ОСОБА_2 підписав від імені ОСОБА_1 договір №КRКWGK000000005 від 10.07.2008 року, також, що відповідно до висновку судово-криміналістичної експертизи від 19.10.2018 року №29/1.1/1759 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 розташований в графі «Підпис» договору поруки №КRКWGK000000005 від 10.07.2008 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

За таких обставин заявниця просить суд скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року по справі № 408/5497/12 та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 заяву підтримала, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся неодноразово, причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд вислухавши пояснення сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, доходить до наступних висновків.

Так, з матеріалів справи встановлено, що 01.08.2012 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача ПАТ «КБ «Приват Банк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом про визнання договору поруки недійсним.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 року вказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.11.2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Згідно ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно частини четвертої цієї статті не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012р., зазначено, що, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, судам слід розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. При цьому судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів та звільнення від сплати ).

Верховний Суд в своїй постанові від 29.08.2018 року по спарві №552/137/15-ц вказав, що нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи).

Так, письмовими матеріалами справи встановлено, що Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25.11.2019 року у справі №210/1619/19 звільнено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, на підставі ст.49 КК України; кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Крім того, вказаною ухвалою суду встановлено, що ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленою в ході досудового розслідування особою,умисно, прагнучи отримати кредит, розуміючи, що отримання грошових коштів можливим лише після укладання та підписання договору іпотеки, здійснив підроблення договору іпотеки №KRKWGK від 10.07.2008 року, шляхом підроблення підпису ОСОБА_1 розташований в графі «Підпис» вищевказаного договору поруки.

Відповідно до Висновку судово-криміналістичної експертизи від 19.10 .2018 року №29/1.1/1759 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 розташований в графі «Підпис» договору поруки №KRKWGK від 10.07.2008 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Вказана ухвала не оскаржена та набрала законної сили 03.12.2019 року.

Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19.02.2009 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Так, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Також, у відповідності з п. 7 зазначеної Постанови роз`яснено, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 є істотними для розгляду справи, та такими, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Матеріалами цивільної справи №408/5497/12 встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії (далі відповідач), про визнання договору поруки недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що фактично не приймала участі в укладенні вказаного правочину, де вона поручалася перед банком за виконання кредитної угоди по поверненню кредитних коштів ОСОБА_4 . Вважає, що даний договір поруки являється підробкою, оскільки жодного підпису під подібними угодами не ставила.

Як вбачається з вказаних письмових матеріалів та Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року, в справі призначалась судово-почеркознавча експертиза, згідно висновку експерта від 22.09.2015 року підпис від імені ОСОБА_1 , що розташований в графі «Поручитель» спірного договору поруки ймовірно виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (не встановленою на момент розгляду справи). Рішення про відмову у позові обґрунтовано недоведеністю позовних вимог.

При цьому, ухвалою суду від 25.11.2019 року, котра вступила в законну силу, встановлено, що ОСОБА_4 здійснив підроблення договору іпотеки №KRKWGK від 10.07.2008 року, шляхом підроблення підпису ОСОБА_1 розташований в графі «Підпис» договору поруки № KRKWGK від 10.07.2008 року.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, законом встановлена презумпція правомірності правочину і він може бути визнаний судом недійсним тільки з передбачених законом підстав.

Згідно з вимог ст. 202 ч.1; 203 ч.1-5, 215 ч.1 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Росії» та рішення від 06.12.2005 року у справі «Попов проти Молдови», процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він мін би призвести до іншого результату судового розгляду.

Отже, викладені у позовній заяві від 01.08.2012 року обставини з приводу того, що гр. ОСОБА_1 не приймала участі у правочині, не підписувала договір поруки № KRKWGK від 10.07.2008 року знайшли підтвердження із встановлених нововиявлених обставин.

Зважаючи а викладене, суд доходить до обґрунтованого висновку, що Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме визнати договір поруки №КRКWGK000000005 укладений 10.07.2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» - недійсним.

Керуючись ст.ст.423-429 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним, за нововиявленими обставинами (справа №408/5497/12) задовольнити.

Рішення у справі №408/5497/12 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним скасувати, ухваливши нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним задовольнити, визнати договір поруки №КRКWGK000000005 укладений 10.07.2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ «ПриватБанк» - недійсним.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 107,30 грн. (сто сім гривень тридцять копійок).

Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: В. Є. Сільченко