УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Луньова Д.Ю., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Луганської області, Державного казначейства України про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

Цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Луганської області, Державного казначейства України про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду перебувала в провадженні судді Лисичанського міського суду Луганської області Фастовця В.М.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 28.01.2020 № 215/0/15-20 ухвалено звільнити ОСОБА_2 з посади судді Лисичанського міського суду Луганської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2020 р., головуючим суддею у даній справі визначено ОСОБА_3 . ОСОБА_4 .

Ознайомившись з матеріалами цивільної справи вважаю за необхідне заявити собі самовідвід з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до прокуратури Луганської області, Державного казначейства України про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Так, мною розглядалася кримінальна справа № 415/2255/18 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. Під час розгляду зазначеної справи обвинувачений ОСОБА_1 неодноразово своєю поведінкою показував зухвалість, зокрема, відмовлявся розписуватись в залі суду про повідомлення про наступну дату та час судового засідання; безпідставно звинувачував прокурора та суд в упередженості та зацікавленості.

ОСОБА_1 була подана до Вищої ради правосуддя скарга від 17.09.2018 року щодо дисциплінарного проступку судді, у якій останній просив притягнути суддю ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності.

Мною, як головуючим у справі, було направлено повідомлення до Вищої ради правосуддя про втручання в діяльність судді під час здійснення правосуддя та загрозу безпеки судді. Відомості щодо цього факту було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією за ст. 375 КК України; мене було допитано як потерпілу, ОСОБА_1 як свідка.

Висновком Вищої Ради правосуддя від 12.12.2018 року за результатами перевірки відомостей, викладених у повідомленні судді Лисичанського міського суду Луганської області ОСОБА_5 , що у вжитті заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя про втручання в її діяльність як судді у зв`язку із здійсненням правосуддя відмовлено.

Про результати розгляду скарги ОСОБА_1 мене не повідомлено на даний час.

Внаслідок зазначених обставин вважаю, що вищевикладене може викликати сумнів у моїй неупередженості та об`єктивності з боку сторін при розгляді даної цивільної справи.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 року № 10-72/0/4-13, обов`язок судді заявити вмотивований самовідвід визначено ч. 1 ст. 36 ЦПК України. На відміну від вирішення заяви про відвід у ЦПК України не визначено процедури подання та вирішення заяви про самовідвід у разі подання такої заяви суддею до початку розгляду справи.

Водночас, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що з метою уникнення сумніву в об`єктивності та неупередженості судді питання про його самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження у справі, якщо із матеріалів справи, що передана судді вбачається наявність підстав для самовідводу.

За таких обставин вважаю, що на даний час існують обставини, передбачені п. 5) ч. 1 ст. 36 ЦПК України, що виключають мою участь як судді у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Луганської області, Державного казначейства України про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 258-260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Заявити самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Луганської області, Державного казначейства України про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cуддя Д.Ю. Луньова