ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/8162/19 Головуючий суддя І інстанції Рубіжний С. О.
Провадження № 22-ц/818/2591/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про виплату заробітної плати
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

судді-доповідача Яцини В.Б.,

суддів колегії - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу Київського національного торгівельно-економічного університету на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 лютого 2020 року, ухвалене в складі головуючого судді Рубіжного С.О., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київського національного торгівельно-економічного університету про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,

встановив:

20 листопада 2019 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Київського національного торгівельно-економічного університету про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.

Позовна заява мотивована тим, що у період з 14 листопада 2012 року по 16 вересня 2019 року вона перебувала у трудових відносинах з Харківським інститутом фінансів Київського національного торговельно-економічного університету, який є його відокремленим структурним підрозділом. Згідно наказу Київського національного торговельно-економічного університету від 05.09.2019 р. № 2734 «Про реорганізацію Харківського інституту фінансів КНТЕУ» припинено діяльність цього відокремленого структурного підрозділу - Харківського інституту фінансів Київського національного торговельно-економічного університету.

Вказала, що згідно наказу Харківського інституту фінансів Київського національного торговельно- економічного університету № 159-о від 13 вересня 2019 року вона була звільнена з 16 вересня 2019 року в зв`язку з ліквідацією інституту. При звільненні з нею не було вчасно проведено розрахунок, заборгованість по заробітній платі у сумі 20315,62 грн була сплачена позивачці 04.12. та 06.12.2019 року на ії банківський рахунок, із затримкою на 59 робочих днів.

На підставі вищевикладеного, після зміни позовних вимог ОСОБА_1 остаточно просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 25781,23 грн. за період з 16 вересня 2019 року по 06 грудня 2019 року, із розрахунку середньоденного заробітку в розмірі 436,97 грн.

Представник відповідача у відзиві на позов заперечив проти позову позивача. Зазначив, що на підставі Наказу 05 листопада 2019 року № 1392 Міністерства освіти і науки результаті відбулася реорганізація Харківського інституту фінансів КНТЕУ шляхом приєднання до Харківського торговельно-економічного інституту (ХТЕІ КНТЕУ), всі права та обов`язки щодо його діяльності перейшли до ХТЕІ КНТЕУ, який є відокремленим підрозділом КНЕУ.

Відповідно до Положення про ХТЕІ КНТЕУ визначено, що інститут самостійно ухвалює рішення в межах наданих повноважень, має самостійний баланс, рахунки у відділеннях Державної казначейської служби України і установах банків, печатку із зображенням Державного герба України і своїм найменуванням (п. 1.8.). Згідно із п. 3.1. Інститут має право, зокрема, здійснювати фінансово-господарську діяльність, самостійно розпоряджатися усіма видами асигнувань в інтересах розвитку Інституту, забезпечення нормального його функціонування. Відповідно до п. 3.5. Інститут зобов`язаний, зокрема, дотримуватися штатно-кошторисної дисципліни. Розділ 7 Положення передбачає порядок оплати праці ХТЕІ КНТЕУ. Здійснення оплати праці працівниками та пов`язаними з цим виплати здійснюється ХТЕІ КНТЕУ.

Згідно наказу № 2734 створено комісію з реорганізації відокремленого структурного підрозділу ХІФ КНТЕУ, зокрема для визначення розмірів та можливості погашення дебіторської та кредиторської заборгованості. Погашення заборгованості щодо виплати заробітної плати звільненим працівникам могло бути здійснено тільки після визначення джерела її погашення та розроблення відповідного графіку. Права та обов`язки щодо діяльності ХІФ КНТЕУ переходять до ХТЕІ КНТЕУ лише після припинення діяльності ХІФ КНТЕУ.

Позивач мала трудові відносини з ХІФ КНТЕУ. Відповідно до Положення про ХІФ КНТЕУ персональну відповідальність за своєчасну і повну виплату заробітної плати співробітникам несе директор Харківського інституту фінансів КНТЕУ ОСОБА_2 .

Вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня вина, необхідна для застосування статті 117 КЗпП, оскільки з 05.09.2019 року до 05.11.2019 року діяла комісія з реорганізації ХІФ КНТЕУ, до завершення роботи якої виплата заробітної плати не могла бути реалізована, відбувалось об`єднання рахунків та кошторисів Харківського інституту фінансів КНТЕУ та Харківського торговельно-економічного інституту КНТЕУ, яке завершилось 15.11.2019 року

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що зазначені відповідачем обставини, не є поважними і не свідчать про відсутність вини власника або уповноваженого ним органу. В наказі при звільненні відсутні будь які посилання на графік погашення заборгованості з виплати заробітної плати. При цьому, комісія з реорганізації Харківського інституту фінансів КНТЕУ діяла до 05.11.2019 року, проте заробітну плату виплатили в повному обсязі лише 06 грудня 2019 року.

Представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що відповідно до довідки про надходження коштів поворотної фінансової допомоги Харківському торговельно-економічному інституту КНТЕУ по спеціальному фонду встановлено, що 31.10.2019 року КНТЕУ було прийняте рішення про видачу поворотної фінансової допомоги ХТЕІ КНТЕУ. КНТЕУ сформувало резервний фонд для надання поворотної фінансової допомоги ХТЕІ КНТЕУ. 05.11.2019 року МОН видало наказ про ліквідацію ХІФ КНТЕУ. Відбувалось об`єднання по Міністерству освіти і науки України, рахунків та кошторисів Харківського торговельно-економічного інституту КНТЕУ з Харківським інститутом фінансів КНТЕУ, яке завершилось 15.11.2019 року. Заборгованість ОСОБА_1 погашалась за рахунок коштів ХТЕІ КНТЕУ. Фінансування з бюджету надійшло 06.12.2019 року, що підтверджується банківською випискою № 3 від 06 грудня 2019 року. 02.12.2019 року та 03.12.2019 року були вихідні дні.

Згідно із довідки від 21.01.2020 року № 104 підтверджується, що об`єднання організацій Харківського інституту фінансів КНТЕУ і Харківського торговельно-економічного інституту КНТЕУ завершилось 15.11.2019 року, згідно повідомлення ЕУ ДКСУ у Харківській області про зміни до річного розпису асигнувань Державного бюджету на 2019 рік, наданому Харківському торговельно-економічному інституту КНТЕУ. Тільки по завершенні процедури об`єднання рахунків, кошторисів стало можливе погашення кредиторської заборгованості із заробітної плати, податків та зборів. Таким чином, вбачається відсутність вини відповідача у несвоєчасній виплаті заробітної плати позивачу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 лютого 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з Київського національного торгівельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 25781 (двадцять п`ять сімсот вісімдесят одну) гривню 23 (двадцять три) копійки без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача - адвокат Чайковська А.В. просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування скарги навела вищевказані у відзиві на позов заперечення.

У письмовому відзиві представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу Київського національного торгівельно-економічного університету - залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 лютого 2020 року без змін.

В обґрунтування відзиву вказав, що Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний був у день звільнення виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому на момент звільнення, а порушення цих строків тягне відповідальність, передбачену статтею 117 КЗпП України.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не є санкцією (неустойка, пеня тощо) за невиконання грошових зобов`язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку проте, що персональна відповідальність директора інституту за своєчасну і повну виплату заробітної плати, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця, здійснення комісією з реорганізації графіку погашення та визначення відповідних джерел, надходження коштів поворотної допомоги тощо не виключає вини відповідача у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Обставини, на які посилається відповідач, не є поважними і не свідчать про відсутність вини власника та уповноваженого ним органу.

Обставин непереборної сили, які б свідчили про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, відповідачем не наведено та таких доказів не було надано.

Крім того, якщо затримка в період з 05.09.2019 р. по 05.11.2019 року, пов`язана з діяльності комісії з реорганізації ХІФ КНТЕУ, не виправдовує відповідача, оскільки позивачці була виплачена заробітна лише через місяць після завершення роботи такої комісії, 06.12.2019 р, що свідчить про те, що відповідач не вжив всіх належних заходів щодо виконання зобов`язань по своєчасній виплаті заробітної плати позивачу.

Зазначила, що Харківський інститут фінансів КНТЕУ був відокремленим структурним підрозділом Київського національного торговельно - економічного університету. Відповідно до п. 1.4,1.5 Положення, основні напрямки діяльності та мета діяльності Інституту відповідали основним напрямкам діяльності та меті Університету.

На виконання постанови вченої ради КНТЕУ «Про удосконалення організаційної структури КНТЕУ (щодо Харківського інституту фінансів»), 05 вересня 2019 року було винесено наказ № 2734, про проведення реорганізації Харківського інституту фінансів КНТЕУ шляхом приєднання до Харківського торговельно-економічного інституту КНТЕУ та створено комісію з реорганізації відокремленого структурного підрозділу ХІФ КНТЕУ .

Згідно п.п. 6.5 Наказу № 2734 від 05 вересня 2019 року, комісії з реорганізації у термін до 01 жовтня 2019 року наказано забезпечити погашення дебіторської та кредиторської заборгованості ХІФ КНТЕУ. Відповідно до п. 7 наказано комісії у встановленому законодавством України порядку вжити заходів щодо забезпечення трудових прав працівників ХІФ КНТЕУ. Пунктом 10 Наказу визначено, що після припинення ХІФ КНТЕУ всі права та обов`язки щодо його діяльності переходять до ХТЕІ КНТЕУ.

Таким чином, відповідно до змісту наказу, забезпечення прав працівників, в тому числі виплата заробітної плати, не пов`язане з переходом прав та обов`язків одного відокремленого підрозділу до іншого.

Отже в період реорганізації Інституту, під час якої було звільнено позивача, комісія повинна була забезпечити трудові права позивача під час звільнення у строки та в порядку, встановлених трудовим законодавством.

05 листопада 2019 року Міністерством освіти і науки України, було прийнято Наказ № 1392 про реорганізацію Харківського інституту фінансів Київського національного торговельно-економічного університету .

Зазначеними наказами не визначались джерела фінансування щодо погашення заборгованості із заробітної плати та графіків їх погашення працівникам ХІФ КНТЕУ.

Таким чином, вирішення організаційних питань діяльності юридичної особи не повинно порушувати права позивача на своєчасне отримання заробітної плати.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, без повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає у повній мірі.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги позивача знайшли своє повне підтвердження. Зазначені відповідачем причини затримки виплати заробітної плати в повному обсязі в день звільнення з огляду на необхідність вирішення організаційних питань реорганізації діяльності юридичної особи не спростовують вину відповідача у порушенні строків виплати належних звільненому працівникові сум в день його звільнення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Суд правильно встановив, що у даній справі має місце невиплата роботодавцем належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст.5 ЦПК України).

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою ст.43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, судам слід звернути увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП України і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

Згідно наказу Харківського інституту фінансів Київського національного торговельно-економічного університету № 159-о від 13 вересня 2019 року ОСОБА_1 була звільнена з 16 вересня 2019 року в зв`язку з ліквідацією інституту (а.с.8).

З довідок Харківського інституту фінансів Київського національного торговельно-економічного університету заборгованість станом на 01 жовтня 2019 року по заробітній платі ОСОБА_1 складала 20315,62 грн. (а.с.11,12).

04 грудня та 06 грудня 2019 року на банківський рахунок позивача, відповідачем перерахована заробітна плата двома платежами по 1786,81 грн. та 18528,81 грн відповідно (а.с. 31).

Пунктом 5 Порядку передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати та середньої місячної заробітної плати, здійснюється відповідно до п. 8 Порядку. Відповідно до якого, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про середньомісячну заробітну плати, ії розмір становить 17478,64 грн. за липень, серпень 2019 року, кількість фактично відпрацьованих днів складає 40 днів. Відповідно розмір середньоденної плати складає 436,97 грн., який відповідає розміру, розрахованого позивачем (а.с. 14).

При п`ятиденному робочому тижні, кількість днів до дня виплати заробітної плати складає 59 дні, відповідно середній заробіток складає 25781,23 грн. = 436,97грн х 59дн.

В силу ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Обов`язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку встановлений ст. 47 КЗпП України, відповідно до якої власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Підставою стягнення середнього заробітку є наявність вини та порушення строку виплати заробітної плати, визначеного ст. 116 КЗпП України.

Обставини, визначені представником відповідача, які виключають вину відповідача щодо несвоєчасної виплати заробітної плати, суд оцінює критично.

Харківський інститут фінансів КНТЕУ був відокремленим структурним підрозділом Київського національного торговельно - економічного університету. Відповідно до п.1.4, 1.5 Положення, основні напрямки діяльності та мета діяльності Інституту відповідали основним напрямкам діяльності та меті Універсітету

Так, на виконання постанови вченої ради КНТЕУ «Про удосконалення організаційної структури КНТЕУ (щодо Харківського інституту фінансів»), 05 вересня 2019 року було винесено наказ № 2734, про проведення реорганізації Харківського інституту фінансів КНТЕУ шляхом приєднання до Харківського торговельно-економічного інституту КНТЕУ та створено комісію з реорганізації відокремленого структурного підрозділу ХІФ КНТЕУ (а.с.62,63).

Згідно п.п. 6.5 Наказу № 2734 від 05 вересня 2019 року, комісії з реорганізації у термін до 01 жовтня 2019 року наказано забезпечити погашення дебіторської та кредиторської заборгованості ХІФ КНТЕУ. Відповідно до п. 7 наказано комісії у встановленому законодавством України порядку вжити заходів щодо забезпечення трудових прав працівників ХІФ КНТЕУ. Пунктом 10 Наказу визначено, що після припинення ХІФ КНТЕУ всі права та обов`язки щодо його діяльності переходять до ХТЕІ КНТЕУ.

Таким чином, відповідно до змісту наказу, забезпечення прав працівників, в тому числі виплата заробітної плати, не пов`язане з переходом прав та обов`язків одного відокремленого підрозділу до іншого.

Отже в період реорганізації Інституту, під час якої було звільнено позивача, комісія повинна була забезпечити трудові права ОСОБА_1 під час звільнення у строки та в порядку, встановлених трудовим законодавством.

05 листопада 2019 року Міністерством освіти і науки України, було прийнято Наказ № 1392 про реорганізацію Харківського інституту фінансів Київського національного торговельно-економічного університету (а.с.64).

Зазначеними наказами не визначались джерела фінансування щодо погашення заборгованості із заробітної плати та графіків їх погашення працівникам ХІФ КНТЕУ, що не виправдовує відповідача у затримці розрахунку позивачки при звільненні, оскільки ці питання відповідно до принципу належного врядування мають завчасно враховуватися при прийнятті рішення про звільнення працівника.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини, наведені в запереченнях проти позову не виключають вину відповідача, оскільки вирішення організаційних питань діяльності юридичної особи не повинно порушувати права позивача на своєчасне отримання заробітної плати.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Згідно ст. 89 ЦПК України:

1. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не надав суду поважних причин з яких не зміг вчасно виконати свій обов`язок щодо виплати заробітної плати звільненому працівникові.

Доводам відповідача суд першої інстанції надав відповідну оцінку, висновки ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам ст.ст.89,263 ЦПК України, і тому колегія суддів їх відхиляє, інших доказів відповідач не надав.

Висновки суду першої інстанції належним чином вмотивовані, відповідають встановленим судом обставинам справи, які ґрунтуються на наявних у справі доказах, та наведеним нормам цивільного процесуального та матеріального права, і доводами скарги не спростовані.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу Київського національного торгівельно-економічного університету - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 04 травня 2020 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.