РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 вересня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивував тим, що 02 лютого 2016 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1450553 гривні 10 копійок, що за офіційним курсом НБУ на день підписання договору складало 57000 доларів США, а остання зобов`язалась повернути їх до 02 квітня 2016 року включно без нарахування процентів. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач підписала застереження у п. 1 договору.

Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 1584600 гривень боргу (57000 доларів за офіційним курсом НБУ станом на день подачі позову до суду 13 грудня 2018 року), 505260 гривень 65 копійок інфляційних втрат та 118862 гривні 70 копійок трьох процентів річних.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення в справі заочного рішення не заперечує (а.с. 37).

Відповідач не з`явилась у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялась.

Суд за письмовою заявою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1450553 гривні 10 копійок, що за офіційним курсом НБУ на день підписання договору складало 57000 доларів США, а остання зобов`язалась повернути їх до 02 квітня 2016 року включно без нарахування процентів (а.с. 7-8).

Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернула.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Встановлено, що відповідно до п. 1 договору позики від 02 лютого 2016 року ОСОБА_2 має повернути ОСОБА_1 1450553 гривні 10 копійок, що за офіційним курсом НБУ на день підписання договору складає 57000 доларів США.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 1584600 гривень боргу та зазначає, що 57000 доларів за офіційним курсом НБУ станом на день подачі позову до суду 13 грудня 2018 року становить 1584600 гривень.

Разом з тим, договір позики укладений в гривневому еквіваленті та відповідно до ст. 1046 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, що визначена договором позики.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1450553 гривні 10 копійок боргу за договором позики.

Позивач також просить стягнути з відповідача три проценти річних з простроченої суми за період з квітня 2016 року по листопад 2018 року в сумі 118862 гривні 70 копійок та інфляційні втрати в розмірі 505260 гривень 65 копійок.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 договору позики при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 02 квітня 2016 року включно) позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, що передбачені чинним законодавством України (в тому числі звернутись до органів нотаріату за вчиненням виконавчого напису), та вимагати при цьому повернення йому позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, пені та штрафів.

Термін прострочення за договором позики за період з 03 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 року складає 971 день. Отже, сума трьох процентів річних за цей період складає 115794 гривні 76 копійок (1450553,10 х 0,03 = 43516,59 : 365 = 119,22 х 971 = 115794,76).

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 118862 гривні 70 копійок.

Сукупний індекс інфляції за період прострочення з 03 квітня 2016 року по 30 листопада 2018 року становить 1,370; інфляційне збільшення суми боргу становить 537233 гривні 52 копійки (1450553,10 х 1,370 = 1987230,35 - 1450553,10 = 537233,52).

Позивач просить суд стягнути з відповідача меншу суму - 505260 гривень 65 копійок інфляційного збільшення суми боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховане інфляційне збільшення суми боргу у сумі 505260 гривень 65 копійок.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 8810 гривень.

Керуючись статтями 526, 530, 533, 549, 625, 629, 759, 1046-1051 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1450553 гривні 10 копійок боргу, 115794 гривні 76 копійок трьох процентів річних, 505260 гривень 65 копійок інфляційних втрат та 8810 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2020 року.

Суддя: