Справа № 669/210/20
Провадження № 2/669/185/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 квітня 2020 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Давидюка О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Дем`янюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 вересня 2010 року № б/н посилаючись на те, що згідно кредитного договору відповідач отримав у Банку кредит в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначає, що договір між банком та відповідачем укладено шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua, складає між ними договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

При цьому вказує, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 08 грудня 2019 року за ним утворилась заборгованість в сумі 24592,85 грн., з яких заборгованість за простроченим тілом кредиту - 12573,92 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 2145,44 грн., пеня - 8226,21 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1147,28 грн.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить суд стягнути кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі.

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, до позовної заяви надав клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзиву не подав, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 вересня 2010 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву, за змістом якої відповідач визнав, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг.

При цьому ОСОБА_1 в анкеті-заяві засвідчив, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (розміщені на офіційному сайті Приватбанку - www.privatbank.ua) та погоджується з ними, а також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

Зазначені обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 15 вересня 2010 року (а.с. 15).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ (далі - Закон № 2664-ІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 2664-ІІІ фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Із норм ст. 547 ЦК України слідує, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтувало свій позов тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

На підтвердження вказаних обстави АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду: анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 15 вересня 2010 року (а.с. 15); витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 16); витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 17-33); розрахунки заборгованості за договором від 15 вересня 2010 року (а.с. 7-14).

Разом з тим, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 15 вересня 2010 року відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало ОСОБА_1 .

Також анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту (зазначено лише бажаний ліміт - 8000 грн.), терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів, комісії та неустойки, а також розміру процентів, на які позивач посилається в позовній заяві, для визначення розміру відповідальності за порушення грошового зобов`язання у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг з Тарифами, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку, а також інші умови.

Названі документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг з Тарифами розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

До того ж, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надав суду Пам`ятку клієнта, яка за змістом анкети-заяви від 15 вересня 2010 року є складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг та за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19), яка в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунки заборгованості (а.с. 7-14) достовірно не вказують на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежними доказами.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути лише заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 12573,92 грн., а в задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1074,71 грн. (12573,92 грн. (розмір задоволеного позову) х 2102 грн. (розмір сплаченого позивачем судового збору) : 24592,85 грн. (сума пред`явленого позову)).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 627-629, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 274, 281, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білогір`я Хмельницької області, на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (МФО № 305299, , рахунок НОМЕР_1 ) заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором від 15 вересня 2010 року № б/н в розмірі 12573 гривні 92 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1074 гривні 71 копійка.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О. І. Давидюк