Справа № 211/5277/19
Провадження № 6/211/77/20
У Х В А Л А

іменем України

15 травня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Чернушкіній Г.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривий Ріг заяву представника відповідача адвоката Лисенка Олександра Анатолійовича про визначення порядку і строку виконання рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача адвокат Лисенко О.А. звернувся до суду з заявою про визначення порядку і строку виконання рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором правничої допомоги. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що 06.11.2019 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання правничої допомоги від 27.02.2019 року в сумі 82090,00 грн. та судові витрати в сумі 820,90 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.03.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діяв в інтересах та від імені ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2019 року залишено без змін. Посилаючись на те, що на теперішній час ОСОБА_2 тимчасово не працює та фактично перебуває на утриманні чоловіка, стягнення на користь позивача заявлених сум стане для відповідача непосильним тягарем та позбавить засобів існування, представник відповідача просить суд розстрочити виконання рішення суду з урахуванням скрутного фінансового положення відповідача, та стягувати на користь позивача щомісячно суму в розмірі 6841,00 грн. на протязі 12 місяців.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 заяву підтримали та посилаючись на обставини, викладені в ній, просили суд розстрочити виконання рішення суду з урахуванням скрутного фінансового положення відповідача, та стягувати на користь позивача щомісячно суму в розмірі 6841,00 грн. на протязі 12 місяців

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти заяви заперечував та посилаючись на те, що з виконавчим листом до виконавчої служби він звернувся лише після повідомлення його судом про надходження заяви представника відповідача, на теперішній час йому невідомо чи відкрито виконавче провадження, крім того відповідачем не доведено обставин викладених в заяві, державним виконавцем ці обставини не перевірені, просив в задоволені заяви відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали заяви про розстрочку виконання судового рішення та матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У п. 9 ч. 2ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дане правило також закріплено в ч.1ст. 15 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Судом встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором про надання правничої допомоги від 27.02.2019 року в сумі 82090,00 грн. та судові витрати, понесені ним по сплаті судового збору у розмірі 820, 90 грн. ( а.с. 48-19).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.03.2020 року рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2019 року залишено без змін ( а.с. 82-84).

Згідно ч.ч.2,3ст.12 ЦПК України - учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно ч. 1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ч.3 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.4 ст.435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом.

Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вирішуючи вказане в заяві питання про розстрочку виконання рішення, суд враховує, що заявником при наведенні мотивів для розстрочення виконання рішення не надано жодного доказу перебування у скрутному матеріальному становищі станом на час звернення з відповідною заявою до суду, які б в свою чергу давали підстави для розстрочення виконання судового рішення.

Крім того, запропонований боржником порядок розстрочки виконання рішення суду, порушуватиме права стягувача на своєчасне отримання коштів.

Жодних доказів про хід виконання судового рішення, наявності виконавчого провадження, суду не надано.

Суд враховує, що ОСОБА_2 є працездатною особою, доказів наявності будь-яких перешкод для належного виконання рішення суду, а й відповідно недопущення такого розміру заборгованості, суду не надано, відсутність інших доходів чи майна, на яке можливо звернути стягнення, суду не надано. Крім того реальне матеріальне становище заявником суду не доведено, інших виключних підстав не наведено.

Крім того суд звертає увагу на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі " ОСОБА_4 проти України" зазначено, що право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви, оскільки заявником не доведено наявності виключних обставин, які б утруднювали або робили неможливим виконання рішення у порядку, який передбачений законодавством. За наведених вище обставин в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст12,18,80,354,435 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача адвоката Лисенка Олександра Анатолійовича про визначення порядку і строку виконання рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором правничої допомоги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 15 травня 2020 року.

Суддя: В. А. Папарига