Справа № 750/2814/20
Провадження № 2/750/883/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІФОРМ ПЛЮС» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-

в с т а н о в и в:

02 квітня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІФОРМ ПЛЮС», в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 10982 грн. 39 коп.

Обгрунтувала позивач свій позов тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, однак в день звільнення з роботи відповідач не провів з нею повного розрахунку, як це передбачено статтею 116 КЗпП України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому зазначив, що позов визнає частково в сумі 9789 грн. 77 коп., а в частині стягнення лікарняного за січень 2020 року в сумі 1783 грн. 20 коп. просить відмовити позивачу, оскільки він був виплачений 01 квітня 2020 року.

У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій також уточнила позовні вимоги і просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 9789 грн. 77 коп., тобто в сумі, яка визнається відповідачем.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Згідно із частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Позивач з 22 травня 2019 року перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «УНІФОРМ ПЛЮС», що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с 10).

На підставі наказу № 19/к від 21 січня 2020 року позивач звільнена з роботи з 22 січня 2020 року за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України (а.с 10).

З копії розрахункового листка за лютий 2020 року вбачається, що заборгованість по заробітній платі Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІФОРМ ПЛЮС» перед позивачем становить 9789 грн. 77 коп. (а.с 12).

Така ж сума заборгованості визнається відповідачем, про що ним зазначено у відзиві на позов.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно із частиною 1 статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 1 статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу

Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 2 статті 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За таких обставин, враховуючи, що заборгованість по заробітній платі не була виплачена позивачу на час розгляду справи судом, у зв`язку з чим вимоги позивача про її стягнення підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 1872 грн. 30 коп.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачу правничу допомогу надавала адвокат Губко Н.В. на підставі ордеру серії ЧН № 048662 від 05.03.2020.

Згідно квитанції № 5 від 27.03.2020 позивач сплатила згідно договору про надання правової допомоги № 05/03-4 від 05.03.2020 адвокату ОСОБА_2 1872 грн. 30 коп.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу у даній справі в сумі 1872 грн. 30 коп.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір.

Згідно зі статтею 430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 81, 83, 133, 141, 258, 259, 265, 279, 280-282, 289, 354, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІФОРМ ПЛЮС» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІФОРМ ПЛЮС» (місцезнаходження: вул. І. Мазепи, 66, офіс 1, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи - 40889707) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі в сумі 9789 грн. 77 коп. (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять грн. 77 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІФОРМ ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 1872 грн. 30 коп. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІФОРМ ПЛЮС» на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІФОРМ ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя