Житомирський апеляційний суд
Категорія 29 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №295/14470/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 лютого 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 20 000 грн., а також судові витрати в загальній сумі 12 768,40 грн., які складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. та 768,40 грн. судового збору. Позов обґрунтовувала тим, що 05 березня 2016 року між сторонами укладений договір продажу племінної тварини, яка виведена у племінному розпліднику UA *WINNER's НОME, що належить відповідачу. За умовами договору відповідач мала передати у власність позивача тварину, а саме: кота породи Maine Coon, по кличці Edin, дата народження - 07 листопада 2015 року, забарвлення ns 0322, реєстраційний номер UFU LO 12783, а позивач зобов`язалася сплатити грошові у розмірі 20 000 грн. На виконання умов договору 05 березня 2016 року позивач повністю розрахувалася із відповідачем, але тварину відповідач позивачу не передала. Окрім того, вказана тварина була передана у власність третім особам та приймає участь у виставках. ОСОБА_1 19 липня 2019 року направлена відповідачу вимогу про передання у семиденний строк племінного кошеня, але тварину в зазначений строк не було передано. Надалі ОСОБА_1 12 серпня 2019 року надіслала відповідачу вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 20 000 грн. Вважає, що саме з 12 серпня 2019 року у відповідача виникло грошове зобов`язання, яке станом на день звернення до суду із даним позовом, не виконане. Для захисту своїх прав та інтересів ОСОБА_1 потребувала професійної правничої допомоги та вимушена була укласти договір із адвокатом Гусаковою О.Б., понісши витрати в сумі 12 000 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з позивача на її (відповідача) користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. Зазначає, що представництво її інтересів у даній справі здійснював адвокат Безродний А.Ю. на підставі договору про надання адвокатських послуг з Адвокатським бюро «Форенсіс» А.Безродного» від 05 квітня 2019 року №5-04/19. У відзиві на позовну заяву вона зазначила про попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу - 15 000 грн., а у резолютивній частині відзиву просила його стягнути з позивача на її користь. В подальшому в клопотанні про розподіл судових витрат вона просила стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. та до клопотання додала документи, які підтверджують її договірні відносини з адвокатським бюро у цій справі, детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та фактичну оплату адвокатських послуг за цим договором. Окремо у клопотанні вона просила суд врахувати те, що незважаючи на невелику суму позовних вимог, у справі відбулося чотири судових засідання за участю адвокатів із обох сторін, а також те, що дана справа має для неї велике моральне значення, оскільки вирішення справи має значний вплив на її репутацію, як заводчика та продавця племінних тварин. Позивач же в порядку частини п`ятої ст.137 ЦПК України не заявляла клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу та не обґрунтовувала неспівмірність цих витрат, що передбачено частиною шостою ст.137 ЦПК України. Без такого клопотання суд позбавлений можливості з власної ініціативи стягувати меншу суму витрат на правничу допомогу. Отже, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення частини четвертої ст.137 ЦПК України.

Представник ОСОБА_3 в інтересах позивача подала відзив на апеляційну скаргу. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що оскільки справа є малозначною, то сума витрат відповідача на правничу професійну допомогу є неспівмірною із діями, які виконував її представник. Так, представником було подано лише одну заяву по суті та прийнято участь у судових засіданнях. Вартість виконаних робіт не перевищує 3 000 грн, при доведенні понесення таких витрат. Також представник відповідача доказів відшкодування витрат на правничу допомогу позивачу та її представнику не надав, чим порушив процедуру подання заяв, а тому, на погляд представника позивача, з цих підстав заява не підлягає розгляду. Просить апеляційний суд надати оцінку доказам відповідача щодо надання правової допомоги та перевірити, чи відповідають вони вимогам, які слугують для задоволення витрат.

Виходячи із засад диспозитивності, колегія суддів апеляційного суду не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, приймаючи до уваги зміст апеляційної скарги, із якої вбачається, що у цій частині рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині щодо витрат на професійну правничу допомогу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до змісту частини першої ст.58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник. (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Матеріалами справи підтверджується та судом установлено, що 05 квітня 2019 року між Адвокатським бюро «Форенсіс» А.Безродного в особі керуючого бюро Безродного Андрія Юрійовича та ОСОБА_2 укладений договір про надання адвокатських послуг №5-04/19 (а.с.44).

Повноваження адвоката Безродного А.Ю. як представника ОСОБА_2 у Богунському районному суді м. Житомира у справі №295/14470/19 підтверджуються ордером від 29 жовтня 2019 року серії КС №642202 (а.с.38).

Відповідно до частин першої та другої ст.64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Застережень про обмеження повноважень Безродного А.Ю. на вчинення певних процесуальних дій ордер від 29 жовтня 2019 року серії НОМЕР_3 не містить.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України).

Зі змістом частини другої ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною першою ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Статтею 141 ЦПК України врегульовано розподіл судових витрат між сторонами. Зокрема, за змістом пункту другого частини другої зазначеної статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У матеріалах справи міститься клопотання про розподіл судових витрат, яке подано до суду першої інстанції представником відповідача - адвокатом Безродним А.Ю. 30 січня 2020 року, тобто до ухвалення рішення у справі (а.с.108-109).

Абзацом другим частини другої ст.183 ЦПК України визначено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

За таких обставин, посилання представника позивача у відзиві на апеляційну скаргу на недотримання представником відповідача процедури подання заяв, не знаходить свого підтвердження, оскільки вимога додавати суду докази надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження) заяв стосується саме тих заяв, які подаються на стадії виконання судового рішення.

У своєму клопотанні представник ОСОБА_2 просив суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. та врахувати, що незважаючи на невелику суму позовних вимог, у справі відбулося три судові засідання за участю адвокатів з обох сторін, а також те, що дана справа має велике моральне значення для відповідача, оскільки вирішення справи може вплинути на її репутацію як заводчика (та продавця) племінних тварин.

Згідно з частиною третьою ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до вищезазначених вимог процесуального права адвокат Безродний А.Ю. до клопотання про розподіл судових витрат додав Угоду про встановлення переліку та вартості адвокатських послуг від 30 жовтня 2019 року, Акт прийняття адвокатських послуг від 30 січня 2020 року №2 та квитанцію від 30 січня 2020 року.

Відповідно до Угоди про встановлення переліку та вартості адвокатських послуг від 30 жовтня 2019 року, яка є додатком №2 до Договору про надання адвокатських послуг від 05 квітня 2019 року №5-04/19, сторони ( ОСОБА_2 і адвокатське бюро «Форенсіс» А.Безродного) домовились, що вартість адвокатських послуг (гонорару) Адвокатського бюро за одну годину роботи адвоката складає 2 000 грн. В угоді також зазначено про те, що фактична вартість адвокатських послуг (гонорару) встановлюється за фактично відпрацьований адвокатом при наданні послуг час, та визначається сторонами в актах прийняття адвокатських послуг. Загальна вартість адвокатських послуг (гонорару) не може перевищувати 25 000 грн. За змістом угоди сторони також домовилися про те, що в строк не пізніше 01 лютого 2020 року клієнт сплачує Адвокатському бюро в якості безвідкличного авансу 15 000 грн.

Актом прийняття адвокатських послуг від 30 січня 2020 року №2 підтверджується, що станом на 30 січня 2020 року фактично надані такі адвокатські послуги за договором: правовий аналіз позовних матеріалів, складання відзиву на позов, складання клопотання про виклик свідків, участь у судовому засіданні 11 листопада 2019 року, правовий аналіз відповіді на відзив позивача, складання додаткових письмових пояснень по справі та участь у судових засіданнях 04 грудня 2019 року і 30 січня 2020 року. Загалом витрачено 7,5 годин роботи адвоката, вартість фактично наданих та прийнятих клієнтом адвокатських послуг складає 15 000 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 30 січня 2020 року №1 ОСОБА_2 сплатила за адвокатські послуги відповідно до договору від 05 квітня 2019 року №5-04/19 та додатку від 30 жовтня 2019 року №2 кошти в сумі 15 000 гривень (а.с.114).

Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина четверта зазначеної статті передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

За частиною шостою статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов'язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На час ухвалення судом першої інстанції рішення у даній справі матеріали справи не містили клопотання позивача або її представника про зменшення та обґрунтування неспівмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, які підлягали розподілу між сторонами. Апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час його ухвалення. Отже, суд першої інстанції безпідставно з власної ініціативи зменшив суму витрат, понесених відповідачем, на правничу допомогу до 3 000 грн.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, тобто в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. ухвалене з порушенням норм процесуального права, а тому рішення суду в зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення, яким витрати на професійну правничу допомогу стягуються у заявленому обсязі.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374,376,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 лютого 2020 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: