Справа № 544/946/20
№ 2/544/364/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 вересня 2020 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді Сайко О.О.,

за участю секретаря Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача -адвоката Міщенка Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборна, 41 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Пирятинська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що на підставі договору купівлі-продажу № 400 від 03 травня 2017 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 , зареєстрована та проживає в ній з 02.11.2017 року. У травні 2020 року, під час збору довідок для оформлення соціальної допомоги, позивач у міському ЦНАПі отримала довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку (склад сім`ї). З даної довідки ОСОБА_1 дізналася, що окрім неї, в квартирі прописана ще одна людина, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про якого їй нічого не відомо і який в квартирі з моменту купівлі ніколи не проживав.

Зазначає, що відповідач у даній квартирі не проживає вже понад 31 рік. Ще у 1989 році він виїхав за межі м. Пирятина разом з батьками. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило.

Судом в порядку ст.ст. 90, 230 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, була допитаний свідок ОСОБА_3 , яка суду пояснила, що тривалий час проживає по АДРЕСА_2 та є головою квартального комітету. Позивач є власницею квартири, в якій проживає разом зі своєю родиною. Зазначила, що відповідач ОСОБА_2 є сином колишнього власника квартири, але не проживає в квартирі АДРЕСА_1 вже більше 30 років.

Суд, вислухавши позивача та її представника, допитавши свідка, з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 400 від 03 травня 2017 року (а.с.4-6).

У вказаній квартирі, окрім позивача, на даний час зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.7), який з 1989 року в ній не проживає (а.с.8).

Вказана особа не належить до членів сім`ї позивача та була зареєстрована в квартирі, як син колишніх її власників.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі - ЖК) України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника (інших осіб, які отримали право користування житлом з його згоди) у випадку зміни власника.

Виникнення права членів сім`ї власника квартири (інших осіб) на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім`ї на користування цією квартирою.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 406 ЦК України, сервітут (право користування чужим майном) припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Судом встановлено, що відповідач у належній позивачу квартирі не проживає з 1989 року.

Таким чином, оскільки право власності колишнього власника на квартиру АДРЕСА_1 припинилося унаслідок відчуження квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в подальшому продали квартиру ОСОБА_1 , припинено також право користування відповідачем спірним житлом, який отримав таке право за волею попереднього власника квартири.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню, оскільки його реєстрація в належній позивачу квартирі порушує її право на користування та розпорядження власністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 265, 279 ЦПК України, на підставі ч.2 ст. 406ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Пирятинська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст рішення виготовлений 02.10.2020 року.

Головуюча - О. О. Сайко