печерський районний суд міста києва
Справа № 363/3445/19-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Козлова Р.Ю., при секретарі судового засідання Іваненку С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Обгрунтовуючи означені вимоги позивач посилається на те, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу між сторонами, син проживає з позивачкою.За рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова відповідач сплачував на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 від його заробітку. Перерахування коштів припинилося 07 серпня 2019 на підставі даного рішення суду з настанням повноліття сина. На даний час, зазначає позивачка, їх з відповідачем син є повнолітнім та навчається у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на факультеті «соціології і права» та є студентом ІІ курсу, групи СП-84 денного відділення з терміном навчання до 30 червня 2022 року.

Посилаючись на обов`язок відповідача утримувати сина, як особу яка продовжує навчатися, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги.

Ухвалою судді від 15 січня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та надано відповідачеві строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь.

06 лютого 2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача позовну заяву. Відповідно до змісту відзиву відповідач частково визнає позов, однак заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі частики від його доходу (заробітку) та просить суд присудити до стягнення 2500 грн. у твердій грошовій сумі. Також при вирішенні даного спору, просив суд врахувати його фінансові можливості та зобов`язання перед неповнолітніми дітьми від теперішнього шлюбу, одна з яких інвалід, непрацездатною матір`ю та дружиною. Також просив врахувати стан його здоров`я та витрати на лікування.

В свою чергу, позивачка направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, пред`явлені вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін за час перебування їх у шлюбі народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 22 серпня 2001 року серії НОМЕР_1 .

У подальшому шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 22 червня 2004 року серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова відповідач сплачував на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 від його заробітку. Перерахування коштів припинилося 07 серпня 2019 на підставі даного рішення суду з настанням повноліття сина.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є повнолітньою особою є повнолітнім та навчається у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського » на факультеті «соціології і права» та є студентом ІІ курсу, групи СП-84 денного відділення з терміном навчання до 30 червня 2022 року.

Позивачка вказує, що всі витрати пов`язані з утриманням та навчанням її сина вона здійснює здійснює самостійно, однак їй дуже важко самостійно утримувати сина. В той же час, батько є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу.

При цьому відповідно до наданих відповідачем доказів, 11 лютого 2005 року відповідач уклав шлюб з ОСОБА_5 .

Від спільного шлюбу у відповідача з новою дружиною народилось двоє дітей: малолітній син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 22 травня 2012 року та неповнолітня дочка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 17 травня 2005 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, дочці ОСОБА_7 з 2009 рокучерез захворювання встановлено інвалідність, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 .

Також відповідач у своєму відзиві зазначив, що після смерті батька, на його утриманні перебуває мати-пенсіонерка - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 НА підтвердження вказаної обставини відповідач надав копію пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_6 .

З урахуванням вищенаведених обставин та наданих на їх підтвердження доказів, відповідач просить з урахуванням положень ст. 182, ст. 199, ст. 200 СК України просив суд врахувати, що матеріальна допомога стягується на здорову, працездатну, повнолітню дитину та визначити розмір допомоги на утримання повнолітнього ОСОБА_3 , 2001 року народження у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. на час фактичного навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського», підтвердженого документально позивачем тобто до 30 червня 2022 року.

Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 200 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач окрім сина ОСОБА_3 має ще двох дітей, які народжені у новому шлюбі. Неповнолітня дочка відповідача є інвалідом та потребує постійного лікування.

Отже, враховуючи те, що відповідач має ще двох дітей, окрім сина ОСОБА_3 , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від усіх його доходів, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до закінчення сином навчання, оскільки, на думку суду, аліменти у такому розмірі не порушуватимуть принцип рівності прав і можливостей.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 182, 199, 200 СК України, ст.ст. 13, 76, 77, 78, 81, 128, 210, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з 19 серпня 2019 року до і до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення суду складено 10 лютого 2020 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя