Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9538/15-ц Головуючий у 1-й інст.
Категорія 48 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі заяву ОСОБА_1

про перегляд рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року у зв`язку з нововиявленими обставинами

у цивільній справі №295/9538/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право власності на будинок та договору дарування будинку недійсним, про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 30 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 30 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано житловий будинок по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір дарування від 29.04.2015 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину будинку по АДРЕСА_1 .

В решті вимог позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3344,93 грн.

Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року в частині вирішення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та про поділ спільного майна подружжя залишено без змін.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року в частині вирішення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування будинку недійсним скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування будинку недійсним задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування в Ѕ частині житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 29 квітня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Слюсар В.В., за реєстраційним номером 769.

28 лютого 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 подав заяву про перегляд рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року у зв`язку з нововиявленими обставинами. В обґрунтування поданої заяви зазначав, що згідно декларації про початок виконання будівельних робіт будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_1 дійсно розпочато у вересні місяці 2014 року. Шлюбні відносини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинились 26.02.2008 року. Таким чином, на думку заявника, спірний житловий будинок не є спільною сумісною власністю подружжя, що і вважає нововиявленою обставиною.

Розглянувши заяву, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви немає.

Так, згідно зі ст.423 ЦПК рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Саме з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.423 ЦПК подано заяву про перегляд судового рішення.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, не є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пп.1,2 ч.2 ст.423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Разом з тим, судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами, якщо обставини, передбачені ч.2 ст.423 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, а також якщо ці обставини, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч.2 ст.423 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст.424-426 ЦПК.

При цьому необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

В даному випадку заявник помилково вважає, що отриманий після постановлення остаточного рішення в даній справі новий доказ є нововиявленою обставиною. Ця обставина існувала на час постановлення оскаржуваного судового рішення та могла бути відома відповідачу за умови добросовісного користування своїми процесуальними правами.

Тому зазначена відповідачем обставина не є нововиявленою.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 3.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

За наведених обставин та із врахуванням того, що відсутні передбачені законом підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, апеляційний суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити та залишити рішення апеляційного суду в силі.

Керуючись ст.ст.258,259,268,367,374,381-384,423,429 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуючий: Судді:

Повний текст ухвали складений 21.05.2020 року.