ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/915/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Долі М.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до Київської міської ради, за участю третьої особи, в якій просив суд визнати за ним у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається з житлової кімнати площею 7,1 кв.м. та житлової кімнати площею 8,5 кв.м., на добудовані житлові кімнати площею 21,1 кв.м., 18,5 кв.м., 7,0 кв.м., 16,7 кв.м., 4,6 кв.м., а також надвірні будівлі - гараж, літню кухню, вбиральню та сарай.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була матір`ю позивача. Після її смерті відкрилася спадщина і залишився заповіт від 21.10.2010 року, згідно якого усе належне їй майно переходить у спадщину позивачеві. 20.12.2018 року позивач звернувся до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 800/2018. Інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадкове майно, немає. За життя ОСОБА_2 належала нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 13/25 частки домоволодіння на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 31.07.1987 року, виданого виконкомом Дарницької районної Ради народних депутатів трудящих із урахуванням запису про продаж частини будинку, внесеного 24.02.1990 року на підставі договору купівлі-продажу. Інші частини вказаного домоволодіння належать ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2017 року № 753/2064/16-ц частки ОСОБА_2 (13/25) були визначені у вигляді конкретних приміщень, а саме: житлової кімнати площею 7,1 кв.м. та житлової кімнати площею 8,5 кв.м. В процесі оформлення спадщини, нотаріусом було витребувано від позивача технічний паспорт на все домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Однак вказана вимоги не була виконана, оскільки 05.10.2017 року частині домоволодіння, що належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було присвоєно нову адресу: АДРЕСА_1 . Домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 складається виключно із приміщень, належних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Тому виготовити технічний паспорт без доступу до належних ОСОБА_3 приміщень не виявилося можливим. З огляду на це, 21.06.2019 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на підставі пп. 4.18 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Серед фактичних причин відмови є відсутність передбачених законодавством документів, а саме виготовленого на замовлення нотаріуса технічного паспорту на будинок, а також відсутність у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про житлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Крім зазначених житлових кімнат, ОСОБА_2 також належали й інші приміщення, добудовані нею за життя, серед яких приміщення, позначені на плані технічного паспорту від 16.05.2003 року номерами 3-1 площею 21,1 кв.м., 3-1а площею 18,5 кв.м., 3-4 площею 7,0 кв.м., 2-1 площею 16,7 кв.м. та 2-ІІ площею 4,6 кв.м. Також біля вказаного будинку збудовані надвірні будівлі - гараж, літня кухня, вбиральня, сарай. З огляду на відсутність у розпорядженні позивача правовстановлюючих документів на дане майно, включення його до спадкової маси виявилося неможливим. У зв`язку з неможливістю іншим чином оформити своє право на спадщину, позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 04.10.2019 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.03.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

В судове засідання позивач не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не подавав, із заявами чи клопотаннями з процесуальних питань до суду не звертався.

Представник третьої особи також у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження та свідоцтвом про одруження ОСОБА_2 та зміни прізвища після одруження на ОСОБА_2 (а. с. 203, 204, 205).

ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 31.07.1987 року, належало 17/25 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 (а. с. 98 -99, 206в).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2017 року у справі № 753/2064/16-ц, ОСОБА_2 виділено в натурі 13/25 частин будинку АДРЕСА_1 у власність такі приміщення: кімната «3-2» площею 7,1 кв.м., кімната «3-3» площею 8,5 кв.м. Припинено ОСОБА_2 право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 (а. с. 100 - 104).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 вказане рішення суду зареєстроване належним чином не було (а. с. 210в).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 198).

За життя ОСОБА_2 склала 21.10.2010 року заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Вірник І.Є., яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 (а. с. 201).

20.12.2018 року позивач звернувся до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_2 та було заведено спадкову справу № 800/2018 (а. с. 197).

21.06.2019 року листом за № 2070/02-14, завідувач Шістнадцятої державної нотаріальної контори повідомив ОСОБА_1 про те, що видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом не є можливим у зв`язку з відсутністю у повному обсязі документів, необхідних для видачі вказаного свідоцтва, а саме: технічної документації на спадкове майно. Крім того, у вказаному листі зазначено про те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, адреса будинку АДРЕСА_1 відповідає ГБК «Енергетик», тому зареєструвати два об`єкта нерухомості за однією адресою неможливо (а. с. 97).

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 08.12.1978 року.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обв`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як встановив суд, єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 являється її син ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлене, суд вважає, що у позивача ОСОБА_1 існують перешкоди для оформлення права на спадщину в нотаріальному порядку, про які йому було повідомлено листом нотаріуса від 21.06.2019, направленого у відповідь на його заяву про прийняття спадщини. Таким чином є правові підстави для визнання за ним права власності на на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається з житлової кімнати площею 7,1 кв.м. та житлової кімнати площею 8,5 кв.м.

Щодо позовних вимог про визнання за ним права власності в порядку спадкування на добудовані житлові кімнати площею 21,1 кв.м., 18,5 кв.м., 7,0 кв.м., 16,7 кв.м., 4,6 кв.м., а також надвірні будівлі - гараж, літню кухню, вбиральню та сарай, то суд вважає в цій частині відмовити виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно, не є об`єктом права власності, а тому на нього судом не може бути визнано право власності в порядку спадкування.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 79-82, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 1216, 1218, 1223, 1268, 1296 - 1299 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається з житлової кімнати площею 7,1 кв.м. та житлової кімнати площею 8,5 кв.м.

В решті позовних вимог - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , 1958 р.н., адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Київська міська рада, м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

Третя особа: Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», адреса: м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 4-В.

Рішенням суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дарницький районний суд.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: М.О. Заставенко