Провадження № 2-з/932/101/20
у х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 02.09.2020 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

02.09.2020 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на грошові кошти в межах суми стягнення у розмірі 109 662 долари США 08 центів та 13 794 Євро 97 центів, що належать ОСОБА_3 і знаходяться (обліковуються) на банківському рахунку: р/р № НОМЕР_3 в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299); накласти арешт на частку в статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МОНОЛИТБУДКОНСАЛТИНГ" () в розмірі 2 500,00 гривень, що становить 50% статутного капіталу та належить ОСОБА_3 , накласти арешт на частку в статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "AB РЕСУРС" () в розмірі 500,00 гривень, що становить 50% статутного капіталу та належить ОСОБА_3 , накласти арешт на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», модель «MULTIVAN», рік виготовлення: 2003, об`єм двигуна: 246, який зареєстрований 02.02.2019 року за ОСОБА_3 ; накласти арешт на транспортний засіб марки: NISSAN, Модель: ALMERA, рік виготовлення: 2007, Дата реєстрації: 01.04.2008, об`єм двигуна: 1596, який зареєстрований за ОСОБА_3 ; накласти арешт на транспортний засіб марки марки: ГA3, Модель: 33021, рік виготовлення: 2000, дата реєстрації: 26.12.2018, об`єм двигуна: 2445, який зареєстрований за ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що ОСОБА_1 подано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву про стягнення грошових коштів з ОСОБА_3 з посиланням на те, що 03.08.2017 року позивачем було передано відповідачу позику в розмірі 51 800 доларів США 00 центів та 7 000 євро 00 центів на умовах повернення до 03.09.2017 року, що підтверджується відповідною розпискою від 03.08.2017 року. За іншими розписками від 04.12.2019 року, від 04.01.2020 року, від 04.02.2020 року, від 04.04.2020 року та від 04.06.2020 року відповідачу було передано грошові кошти в сумі 7 500,00 доларів США. Грошові кошти, враховуючи основну суму позики та проценти за користування грошима, відповідачем не повернуто, у зв`язку із чим позивач в судовому порядку вимагає стягнути з нього основну суму позики, а також відсотки за користування позикою в розмірі 45 623 долари США 63 центи та 6 165 Євро 36 центів. Зі змісту вказаних розписок вбачається, що грошові кошти отримувалися позичальником для здійснення ним підприємницької діяльності, відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , дата реєстрації: 05.05.2004, дата запису: 22.05.2019, номер запису: 2 134521.

Позивачу стало відомо, що протягом лютого-березня 2020 року відповідачем як фізичною особою-підприємцем було укладено: з Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради Договір підряду № 1/Д від 17.02.2020 року, Договір підряду № 2/Д від 17.02.2020 року; з Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «О.Поля 91» Договір підряду № 240220/7 від 07.02.2020 року, Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Мандриківська 171» Договір підряду № 240220/9 від 03.03.2020 року; з Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Мандриківська 163» Договір підряду № 240220/8 від 02.03.2020 року; загальна сума укладених відповідачем договорів лише протягом лютого-березня 2020 року склала 409 495ґ.00 грн. В реквізитах зазначених вище Договорів міститься інформація про банківський рахунок відповідача. Таким чином, відповідач веде активну підприємницьку діяльність, проте повертати позикодавцю грошові кошти, отримані ще в 2017 році та протягом 2019-2020 років для здійснення такої підприємницької діяльності, відмовляється.

Також, заявник посилається на те, що з відкритих джерел Міністерства внутрішніх справ України позивач дізнався, що за відповідачем зареєстровані наступні транспортні засоби, а саме: марка: NISSAN, модель: ALMERA, рік виготовлення: 2007, дата реєстрації: 01.04.2008, об`єм двигуна: 1596; марка: НОМЕР_4 , модель: 33021, рік виготовлення: 2000, дата реєстрації: 26.12.2018, об`єм двигуна: 2445; марка: VOLKSWAGEN, модель: MULTIVAN, рік виготовлення: 2003, дата реєстрації: 02.02.2019, об`єм двигуна: 2461.

Крім того, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань вбачається що відповідач є учасником наступних господарських товариств: ТОВАРИСТВО З

ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МОНОЛИТБУДКОНСАЛТИНГ" (код СДРПОУ: 39975766). в якому йому належить частка в статутному капіталі Товариства в розмірі 2 500.00 грн., що становить 50% статутного капіталу Товариства; ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "AB РЕСУРС" (код СДРПОУ: 41522805), в якому відповідачу належить частка в статутному капіталі Товариства в розмірі 500,00 грн., що становить 50% статутного капіталу Товариства. Враховуючи що розмір заборгованості відповідача перед позивачем є значним, зокрема, основна сума позики становить 59 300 доларів США 00 центів та 7 000 євро 00 центів, відсотки за користування позикою становлять 45 623 долари США 63 центи та 6 165 євро 36 центів, 3% річних становлять 4 738 доларів США 45 центів та 629 євро 61 центів, позивач може задовольнити свої грошові вимоги лише за рахунок грошових коштів, які містяться на банківських рахунках відповідача як фізичної особи-підприсмця, враховуючи підтверджений факт здійснення ним підприємницької діяльності, за рахунок майнових прав відповідача у вигляді належних йому корпоративних прав в ТОВ "МОНОЛИТБУДКОНСАЛТИНГ (код СДРПОУ: 39975766) та TOB "AB РЕСУРС" (код СДРПОУ: 41522805), а також за рахунок належного відповідачу рухомого майна - зареєстрованих за ним транспортних засобів. Натомість, у випадку відчуження позичальником такого майна виконання рішення суду на користь позивача буде ускладненим і врешті-решт стане неможливим, через відсутність у відповідача іншого майна, на яке можливо звернути стягнення. Таким чином, для ефективного захисту прав позивача позов має бути забезпечено накладенням арешту на відповідні грошові кошти відповідача, що містяться на його рахунках в банку, на належні відповідачу корпоративні права в господарських товариствах та на належні відповідачу транспортні засоби.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та долучені до неї документи, ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Відповідно до ч.6, 7, 8 цієї статті - залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У відповідності до п.п. 1, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з нього основну суму боргу в розмірі 59 300 доларів США 00 центів та 7000 євро 00 центів, відсотки за користування позикою в розмірі 45 623 долари США 63 центи та 6 165 євро 36 центів, 3 річних в розмірі 4738 доларів США 45 центів та 629 євро 61 цент. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 03.08.2017 року позивачем було передано відповідачу позику в розмірі 51 800 доларів США 00 центів та 7 000 євро 00 центів на умовах повернення до 03.09.2017 року, що підтверджується відповідною розпискою від 03.08.2017 року. За іншими розписками від 04.12.2019 року, від 04.01.2020 року, від 04.02.2020 року, від 04.04.2020 року та від 04.06.2020 року відповідачу було передано грошові кошти в сумі 7 500,00 доларів США. Грошові кошти, враховуючи основну суму позики та проценти за користування грошима, відповідачем не повернуто, у зв`язку із чим позивач в судовому порядку вимагає їх стягнення.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 07.03.2020 року за відповідачем ОСОБА_3 зареєстровані наступні транспортні засоби, а саме: марка: NISSAN, модель: ALMERA, рік випуску: 2007, дата реєстрації: 01.04.2008, об`єм двигуна: 1596; марка: НОМЕР_4 , модель: 33021, рік виготовлення: 2000, дата реєстрації: 07.09.2011, об`єм двигуна: 2445; марка: VOLKSWAGEN, модель: MULTIVAN, рік виготовлення: 2003, дата реєстрації: 02.02.2019, об`єм двигуна: 2461.

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, приймаючи до уваги той факт, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову, а також значний розмір заборгованості за договорами позики, яку позивач просить стягнути з відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову заявник, зокрема, просить накласти арешт на вказані транспортні засоби для виконання майбутнього рішення у справі у випадку задоволення позовних вимог про стягнення суми боргу з відповідача за рахунок належного йому зазначеного рухомого майна.

Однак, суд вважає, що накладення арешту на майно є не співмірним у даному випадку заходом забезпечення позову, оскільки арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошення заборони розпоряджатися, а в разі потреби в обмеженні права користування майном, а тому неможливо накласти арешт на транспортні засоби, які знаходяться у постійному використанні.

Виходячи з вимог ст. 150 ЦПК України, яка, окрім арешту передбачає і такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, а також враховуючи інтереси як позивача так і відповідача, та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відчуження відповідачем у будь-який спосіб вказаних транспортних засобів, за рахунок яких можливо задовольнити вимоги позивача, суд вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення певних дій, а тому заяву позивача про забезпечення позову слід задовольнити частково та накласти заборону на відчуження та вчинення будь-яких дій щодо перереєстрації прав власності на транспортний засіб марки: NISSAN, модель: ALMERA, рік випуску: 2007, дата реєстрації: 01.04.2008, об`єм двигуна: 1596; транспортний засіб марки: ГA3, модель: 33021, рік виготовлення: 2000, дата реєстрації: 07.09.2011, об`єм двигуна: 2445; транспортний засіб марки: VOLKSWAGEN, модель: MULTIVAN, рік виготовлення: 2003, дата реєстрації: 02.02.2019, об`єм двигуна: 2461, власником яких є ОСОБА_3 .

Разом з цим, не підлягають задоволенню вимоги заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти в межах суми стягнення у розмірі 109 662 долари США 08 центів та 13 794 Євро 97 центів, що належать ОСОБА_3 і знаходяться (обліковуються) на банківському рахунку: р/р № НОМЕР_3 в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299). В обгрунтування вимог заяви про накладення арешту на грошові кошти заявник посилається на те, що в реквізитах Договорів підряду, які уклав відповідач з різними підприємствами, міститься інформація про його банківський рахунок, на якому перебувають належні йому грошові кошти. Разом з цим, будь-яких доказів цих тверджень суду не надано. Крім того, вищезазначені договори підряду - Договір підряду № 1/Д від 17.02.2020 року, Договір підряду № 2/Д від 17.02.2020 року; Договір підряду № 240220/7 від 07.02.2020 року, Договір підряду № 240220/9 від 03.03.2020 року; Договір підряду № 240220/8 укладені ОСОБА_3 як фізичною особою підприємцем, в той час, як відповідачем у даній справі є фізична особа ОСОБА_3 .

В заяві про забезпечення позову заявник також просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на частку в статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МОНОЛИТБУДКОНСАЛТИНГ" () в розмірі 2 500,00 гривень, що становить 50% статутного капіталу та належить ОСОБА_3 , на частку в статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "AB РЕСУРС" () в розмірі 500,00 гривень, що становить 50% статутного капіталу та належить ОСОБА_3 .

Разом з цим, відповідно до змісту п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, з`ясовуючи обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і

зареєстрована відповідно до закону як підприємець…, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів того, що вжиття вказаних ним заходів забезпечення позову не перешкоджатиме господарській діяльності вказаних ним юридичних осіб у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, та того, що зазначений захід забезпечення позову є співмірний з вимогами та відповідає меті заявленого позову, заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на частки відповідача в статутному капіталі товариства задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Виходячи з вимог ст. 150 ЦПК України, яка, окрім арешту передбачає і такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, а також враховуючи інтереси як позивача так і відповідача, та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення певних дій, а тому заяву позивача про забезпечення позову слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 154, 157 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Накласти заборону на відчуження та вчинення будь-яких дій щодо перереєстрації прав власності на:

- транспортний засіб марки: NISSAN, модель: ALMERA, рік випуску: 2007, дата реєстрації: 01.04.2008, об`єм двигуна: 1596, який зареєстрований за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки: ГA3, модель: 33021, рік виготовлення: 2000, дата реєстрації: 07.09.2011, об`єм двигуна: 2445, який зареєстрований за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки: VOLKSWAGEN, модель: MULTIVAN, рік виготовлення: 2003, дата реєстрації: 02.02.2019, об`єм двигуна: 2461, який зареєстрований за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

В задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити для виконання до Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області (49041, м. Дніпро. Пр. Праці буд. 16), ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Суддя Т.О. Кудрявцева