Справа № 191/2549/20
Провадження № 2-н/191/56/20
У Х В А Л А

іменем України

20 жовтня 2020 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Твердохліб А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину, яка продовжує навчання,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Статтею 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

За приписами статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В той час, як обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання виникає лише за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України.

Частиною 3 ст. 199 Сімейного кодексу України передбачено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів одного з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самих дочки, сина, які продовжують навчання.

Крім цього, у відповідності до ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Таким чином, заявлена заявником вимога про стягнення з боржника аліментів на її утримання, як дитини що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, не відноситься до вимог, за якими може бути видано судовий наказ. Вимоги щодо стягнення аліментів на повнолітніх осіб, що продовжують навчання, вирішується в позовному порядку, оскільки не передбачено видачі судового наказу на утримання дочки, сина що продовжують навчання, які не є дитиною за віковими обмеженнями, а тому суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163-165, 166-167 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Роз`яснити заявниці, що вона має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області з дня її проголошення.

Суддя: А. В. Твердохліб