Справа № 588/741/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.10.2020 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Семенішина С.С., з участю представника позивача Жили Е.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивував тим, що ОСОБА_2 звернувся до позивача із метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву б/н від 06.09.2008, згідно якої отримав кредит у розмірі 22000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позичальник підтвердив свою згоду, що підписана ним заява від 06.09.2008 разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість позивальник належним чином не виконував умови кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 10.11.2019 становить суму у розмірі 11676,85 грн., і яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 11676,85 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, спадкоємці після смерті якого мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спдащини у строк до 05.11.2017.

На час відкриття спадщини спадкоємцем, який проживав із спадкодавцем є ОСОБА_1 . Дана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та ОСОБА_1 , де у якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 .

На підставі ст.1281 ЦК України, 21.11.2018 позивачем була направлена претензія кредитора до Тростянецької районної державної нотаріальної контори.

11.12.2018 позивачем була отримана відповідь від нотаріальної контори, згідно якої спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк".

Позивач вважає, що відповідачка прийняла спадщину, до складу якої входять, у т.ч. кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкувіання обов`язків відбулося відопвідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачка не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від ня відкриття спадщини.

27.09.2019 до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, за яким позивач пред`явив свої вимоги, але няких дій не було виконано.

За указаних обставин, позивач просить стягнути із відповідачки суму заборгованості за кредитним договором б/н від 06.09.2008 у розмірі 11676,85 грн., а також судові витрати у сумі 2102,00 грн.

У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідачкою був поданий відзив на позов, у якому остання заявлений позов не визнала повністю, вважає його таким, що не ґрунтується на законі та не має правових підстав. Підписання померлим ОСОБА_2 заяви б/н від 06.09.2008, на що посилається позивач, не може вважатися кредитним договором у сенсі статті 1055 ЦК України, а відносини між сторонами кредитними, які регулюються положеннями параграфу 2 Глави 71 ЦК України. За змістом позовної заяви кошти отримані ОСОБА_2 06.09.2008, але до 2020 року (11 років) вимоги про їх повернення не заявлялись. Вона, як відповідачка, відношення до отримання грошей, якщо таке і було, не мала і не має. Згоди на їх отримання не давала, повернення не гарантувала, договорів поруки, іпотеки не укладала. Позиція позивача про перехід до неї у порядку спадкування обов`язку повернути борг є наслідком помилкового розуміння і положень спадкового права. Ніякого майна у спадок вона не отримувала із причин відсутності такого, 02.05.2018 до нотаріальної контори подала заяву про відмову від спадщини. Спадкова справа заведена за заявою (претензією) позивача у грудні 2018 року, через рік після смерті ОСОБА_2 . Коло осіб, які отримали свідоцтво про право на спадщину, їй не відоме. Крім того, заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» не надав належних документних доказів про отримання нею у якості спадщини будь-якого майна і його вартості. Відсутність таких доказів підтверджує її заперечення і є підставою для визнання позову не обґрунтованим, не мотивованим та таким, що суперечать статтям 608, 12119, 1282 ЦК України (а.с.77-80).

У відповіді на відзив представник позивача указав, що позичальник підписанням анкети-заяви приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Із виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що позичальнику було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що останній користувався грошима, а отже, й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позичальник частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже, є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Позичальник взяв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі сплатою всіх комісій і відсотків передбачених договором. Оскільки позичальник помер, то усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Відповідачка не повідомляла позивача про смерть позичальника. Банку стало відомо про смерть позичальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 21.11.2018, тобто у встановлений ст.1281 ЦК України строк, банк заявив претензійну вимогу до спадкоємців боржника, шляхом направлення на адресу Компаніївської державної нотаріальної контори претензії кредитора. Доказів, що банку стало відомо про смерть позичальника у іншу дату відповідачкою не надано, а тому строк передбачений статей 1281 ЦК України Банком не пропущено. також представник наголосив, що за ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав представник просить задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі (а.с.88-92).

На відповідь на відзив відповідачкою було подано заперечення, згідно якого остання указала, що наведені позивачем обставини не спростовують її заперечення і не є доказами її відповідальності за боргами померлого боржника. Ще раз звернула увагу на те, що вона спадщину не приймала, надала відповідну заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини. Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання кредитів вона ніколи не підписувала. Уяви про кредитний документ не мала. Картковим рахунком померлого ніколи не користувалася, гроші не отримувала. Хто користувався вказаною карткою не знає. У задоволенні позову просила відмовити із підстав, викладених у відзиві (а.с.103).

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі із підстав указаних у ньому та у відзиві на позов, просив його задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі у зв`язку із карантинними обмеженнями, за наявними доказами, які підтверджують її відмову від спадщини, непричетність до отриманих грошей у банку і відсутність будь-яких зобов`язань щодо повернення боргу ОСОБА_2 .

Ураховуючи клопотання відповідачки, висловлену останнью позицію щодо заявленого позову, суд визнав за можливе розгянути справу без її участі, на підставі наявних доказів у справі.

Суд, заслухавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів.

Матеріалами справи установлено, що 06.09.2008 ОСОБА_2 із метою отримання банківських послуг звернувся до позивача, у зв`язку із чим підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 06.09.2008, згідно якої отримав кредит у розмірі 22000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.16).

У вказаній заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді.

До кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в "Приватбанку" (а.с.17-34).

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст.509 ЦК України, виникли певні зобов`язання, що є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ці зобов`язання згідно ст.ст.526,530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.1049,1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 шляхом підписання заяви про отримання кредитної карти, було укладено у письмовій формі кредитний договір.

Таким чином, факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами.

Із огляду на матеріали справи установлено, що свої зобов`язання за кредитним договором АТ КБ «Приватбанк» виконав у повному обсязі.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_3 позичальник ОСОБА_2 помер у м.Харків Дзержинського району Харківської області (а.с.39).

За розрахунком позивача, станом на 10.11.2019 заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором №б/н від 06.09.2008 становить 11676,85 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредита - 11676,85 грн. (а.с.8-15).

Згідно довідки Тростянецької міської ради Сумської області на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із гр. ОСОБА_1 , 1972 р.н., та ОСОБА_3 ,1997 р.н. (а.с.143).

Позивач указує, що на підставі ст.1281 ЦК України, 21.11.2018 ним була направлена претензія кредитора до Тростянецької районної державної нотаріальної контори (а.с.40-45).

11.12.2018 позивачем була отримана відповідь від Тростянецької районної державної нотаріальної контори про те, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ "Приватбанк" (а.с.46).

Позивач вважає, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, до складу якої входять, у т.ч. кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відопвідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачка не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

27.09.2019 до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, за яким позивач пред`явив свої вимоги про сплату заборгованості, яка на день смерті ОСОБА_2 становила суму у розмірі 11676,85 грн. (а.с.47-50), і яку відповідачка повинна була сплатити, як спадкоємиця померлого ОСОБА_2 .

Згідно зі ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України.

У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання із повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судами для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставни:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені у ч.ч.2 та 3 ст.1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обгрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його варість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкожавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.09.2019 (цивільна справа №640/6274/16-ц).

Крім того, у пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за №5 від 30.03.2012 роз`яснено, що із урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Проте, представник позивача у позові як на підставу задоволення позову посилається на те, що відповідач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається такими, що прийняв спадщину і повинен нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.

Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було.

Крім того, заперечуючи заявлені до неї позовні вимоги позивачка указала, що від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 вона відмовилася, шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса.

Зазначене відповідачкою повністю підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру за №61515756 від 03.09.2020, повідомленням державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропая В.В. за №503/01-09 від 03.09.2020, а також копією спадкової справи за №76/2018, заведеної на підставі претензії кредитора АТ КБ "Приватбанк", де мається заява ОСОБА_1 від 02.05.2018 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с.132-139).

Отже, судом установлено, що відповідачка після смерті її чоловіка спадщину не приймала, відмовилася від її отримання, у строки взначені ст.1270 ЦК України.

Зважаючи на установлені судом обставини у справі, підстави для стягнення із відповідачки боргу за кредитом спадкодавця відсутні, а тому позов задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст.141 ЦПК України відсутні підстави для відшкодування понесених позивачем витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей ст.ст.12,13,259,264,265,279,

354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 09.10.2020.

Суддя О.С. Линник