печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Остапчук Т.В. секретаря судових засідань Ткаченко Ю.М., розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зокрема позивач просить визнати виконавчий напис № 1778 від 29.03.2017 року, вчинений Приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» несплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 09.09.2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.10.2016 року, грошових коштів в сумі 156 338, 91 грн, таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат". В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, на примусовому виконанні в Ужгородському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавчий напис № 1778 від 29.03.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» несплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 09.09.2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.10.2016 року, грошових коштів в сумі 156 338, 91 грн. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним, таким, що вчинений в порушення вимог діючого законодавства, оскільки ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Також, вчинення виконавчих написів регламентовано Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних цій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року), у якому міститься аналогічна норма, відповідності до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між «Підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підп. 3.4. п. 3 Глави 16 Порядку строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, з`ясування строку, з якого у відповідача виникло право вимоги повернення кредиту є важливою фактичною обставиною у даному випадку та безпосередньо пов`язане із дотриманням строків вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису, оскільки порушення цих строків свідчить про незаконність виконавчого напису. Як вбачається з виконавчого напису строк, за який провадиться стягнення - за період з 09.09.2011 року по 31.10.2016 року, тобто майже за 5 років і один місяць. З огляду на вказане, нотаріус в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підп. 3.1 п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинив виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше 3 років. Нотаріусом не досліджено та не перевірено ту обставину, що вказаний трирічний строк, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, сплинув, оскільки право стягнення боргу у відповідача виникло ще в березні 2012 року. У зв`язку з викладеним позивач просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву. Третя особа Приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Третя особа представник Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року було відкрито провадження у даній справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» був укладений кредитний договір № б/н від 09.09.2011 року, відповідно до якого позичальник отримав кредит в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 29.03.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис №1778 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» несплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 09.09.2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.10.2016 року, грошових коштів в сумі 156 338, 91 грн, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 445,25 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 130 082,76 грн; заборгованість з комісії та пені у розмірі 3 890, 00 грн; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 7 420 грн, 90 коп. За статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КабінетомМіністрівУкраїни. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити про це у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 05.07.2017р. у справі №754/9711/14-ц). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" та статей 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на підтвердження факту безспірності заборгованості ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» мало б надати нотаріусу первинні облікові документи, чеки, квитанції, інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Крім того, як встановлено за матеріалами справи, виконавчий напис нотаріуса від 29.03.2017 р. вчинено про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.09.2011 року станом на 31.10.2016 року у розмірі 156 338, 91 грн, зокрема, що виникла у період, починаючи з 09.09.2011р. по 31.10.2016р., що виходить за межі трирічного строку, встановленого статтею 88 Закону України "Про нотаріат". Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. Керуючись статтями 87, 88 Закону України "Про нотаріат", статтями 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити. Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 29.03.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 1778 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн. Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Остапчук Т.В.