ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 року м. Одеса

справа № 501/5174/15-ц

провадження № 22-ц/813/2357/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

за участю секретаря Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 15 березня 2018 року у складі судді Журавля П.І.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. (далі приватний виконавець) звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа (а.с.1-4).

Зазначав, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 501/5174/15-ц від 04 грудня 2017 року, виданого Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості в розмірі 824 040 грн.

Послався на те, що в процесі вжитих ним заходів примусового виконання виявлено, що боржник ОСОБА_1 :

- має у власності дві квартири АДРЕСА_1 та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , на які приватним виконавцем було накладено арешт;

- не має джерела доходу, пенсію не отримує;

- отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження, проте на виклики виконавця не з`являється, не подала декларацію про доходи та майно, не надала пояснення за фактами невиконання рішень, що свідчить про ухилення від виконання судового рішення та перешкоджання приватному виконавцю у вчинені виконавчих дій;

- має представника ОСОБА_3 , який діючи за довіреністю, ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, двічі був на прийомі приватного виконавця.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 15 березня 2018 року подання приватного виконавця задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 до виконання покладених на неї зобов`язань (а.с.30-31).

Судове рішення мотивоване тим, що боржник ОСОБА_1 отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження, проте рішення суду про стягнення боргу не виконала та будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснила.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.33-36).

Незаконність ухвали суду апелянтка мотивувала порушенням норм процесуального права. Зокрема, зазначила, що судом першої інстанції не встановлено, а приватним виконавцем не доведено наявність факту її ухилення від виконання рішення суду та не взято до уваги наявність забезпеченого майна, за рахунок якого може бути погашена заборгованість. Тому позбавлення її права покидати територію України є недоцільним та передчасним.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників судового процесу не надійшов.

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, клопотання про поважність причин неявки в суд не подали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність (а.с.93,94).

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_4 в інтересах приватного виконавця Притуляк В.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання, суд першої інстанції виходив з того, що є правові підстави для обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з таких підстав.

Встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. знаходилось виконавче провадження № 55330161, відкрите постановою від 06 грудня 2017 року, з виконання виконавчого листа № 501/5174/15-ц, виданого 04 грудня 2017 року Іллічівським міським судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі:

-768 800 грн., що еквівалентно 31 000 доларів США (по курсу НБУ станом на 04 серпня 2016 року становить за 100 доларів США 2 480 грн.);

-55 240 грн., що еквівалентно 2 000 євро (по курсу НБУ станом на 04 серпня 2016 року становить за 100 євро 2 762 грн.).

В п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 грудня 2017 року приватним виконавцем боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно для виконання рішення суду та попереджено про наслідки його невиконання (а.с.7).

Постановою приватного виконавця від 06 грудня 2017 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, 922 927,80 грн. (а.с.9-10).

Копії зазначених постанов від 06 грудня 2017 року у той же день направлені ОСОБА_1 та отримані нею особисто 13 грудня 2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.11).

Відповідно до вимог ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, у спосіб і порядок, зазначені виконавчим документом. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За нормами ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» право громадянина на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем була проведена низка заходів з примусового виконання рішення з метою виконання ОСОБА_1 зобов`язань за рішенням суду, а саме: направлено запити до відповідних установ стосовно виявлення майна боржника і грошових коштів.

Під час проведення виконавчих дій встановлено, що боржник ОСОБА_1 не знаходиться на обліку в Пенсійному фонді України і пенсію не отримує, не числиться як особа, що працює за трудовими та цивільно-правовими договорами; інформація про її доходи відсутня; відомості щодо зареєстрованих великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації у вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальних споруд тощо відсутні; зареєстрованих плавзасобів не має; не володіє значними пакетами акцій емітентів (а.с.12-14,19-20, 23).

За адресою місця проживання: АДРЕСА_3 та 40 приватним виконавцем боржника не виявлено, на стук приватного виконавця у двері квартир відповіді не було, про що складено відповідний акт (а.с.18). При цьому, акт не оформлений належним чином, оскільки наявний лише один підпис приватного виконавця без підписів понятих.

Також встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано:

-державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯМ №261297, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

-речове право від 03 лютого 2015 року на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.21-22).

Після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 перетинала державний кордон України (а.с.24).

У поданні приватний виконавець послався на те, що за боржником зареєстровані:

- дві квартири АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 ,

на які ним накладено арешт з метою реального виконання вимог виконавчого документу.

За нормами ст.10 Закону «Про виконавче провадження» одним із заходів примусового виконання рішень є з вернення стягнення на майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

З огляду на накладення арешту на об`єкти нерухомості, що належать боржнику, виконавець відповідно до п.п.6,15 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності; реалізовувати майно боржника в установленому законодавством порядку.

Посилання у поданні лише на перелік дій, які здійснив приватний виконавець, пов`язаних з виконанням рішення суду про стягнення боргу, не є підставою для обмеження у праві виїзду боржниці за межі України, оскільки законом не передбачені юридичні санкції у вигляді обмеження у праві виїзду за наявності лише факту невиконання зобов`язання.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням», розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо), що роз`яснив Верховний Суд України 01 лютого 2013 року при розгляді питань, які виникають в судовій практиці про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Оскільки заборгованість перед ОСОБА_2 забезпечена арештованим майном, правових підстав вважати, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення, немає.

Рішення суду підлягає виконанню за правилами Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець в поданні не зазначив як тимчасовий виїзд за межі України гарантує повернення боргу і, яким чином цей борг може бути повернуто при застосуванні такого обмеження.

Відсутня відповідь на це питання і в рішенні суду першої інстанції.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

З матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2018 року представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, отримував копії матеріалів та йому роз`яснено права і обов`язки за Законом «Про виконавче провадження» (а.с.15).

Тому твердження виконавця, що боржник не з`являється на виклик виконавця є некоректним, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом мати представника, реалізує свої права і обов`язки у виконавчому провадженні саме через свого представника ОСОБА_3 .

Застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, національні суди зобов`язані забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну, було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав за національним законом для обмеження в праві виїзду за межі України боржниці ОСОБА_1 .

Крім того, колегією суддів з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що виконавче провадження № 55330161 завершено, що підтвердив у судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_4 , який також повідомив суд, що арештоване майно боржника було передано стягувачу, у зв`язку з чим йому повернуто виконавчий документ та скасовано заходи забезпечення примусового виконання рішення суду, в тому числі і заходи з обмеження виїзду боржника за кордон (а.с.96, 98-99).

З огляду на наведене, колегія суддів прийшла до висновку про скасування ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 15 березня 2018 року та відсутність правових підстав для задоволення подання приватного виконавця.

Разом з тим, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскільки вимога про передачу справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції не ґрунтується на законі.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 15 березня 2018 року скасувати.

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: