Справа №442/1850/20
Провадження №2/442/721/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

за участю представників

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з вказаним позовом до суду, в якому просить на підставі ст.ст. 84, 141, 180-185, 191 СК України ухвалити рішення, відповідно до якого стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати, пов`язані з хворобою сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони з 17.02.2017 перебувають у шлюбі, під час спільного проживання у них народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що на даний час в Дрогобицькому міськрайонному суді перебуває справа за позовом відповідача до неї про розірвання шлюбу, сторони проживають окремо, відповідач ігнорує свій батьківський обов`язок щодо належного утримання та виховання дитини, а її доходу не вистачає для утримання дитини, відповідач добровільно виділяти кошти на утримання дитини відмовляється, крім того, дитина має низку захворювань та у зв`язку з цим потребує постійної медичної допомоги та лікування, а медикаменти для лікування сина є дорогі, син хворіє на алергічний дерматит, рецидивуючу кропив`янку та повторні набряки Квінке. Відповідач є працездатною особою, працює лікарем- стоматологом дитячим хірургом в КНП „Дрогобицька міська стоматологічна поліклініка, де регулярно отримує заробітну плату, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей або не працездатних батьків, які перебувають у нього на утриманні, немає. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позов визнає частково, а саме в частині стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач вказує, що від народження сина завжди бере участь в його утриманні та вихованні, так як він ,як молодий спеціаліст, працює лікарем-стоматологом хірургом дитячого відділення в КНП „Дрогобицька міська стоматологічна поліклініка лише на 0,5 ставки і отримує заробітну плату у розмірі 2 361 грн 50 к., без врахувань податків, то у матеріальному утриманні дитини йому старались допомагати батьки, а оскільки інших доходів у нього немає, просить стягувати з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 900 грн, а на утримання дружини 300 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Заперечує проти стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Відповідно до ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.04.2020 заяву позивача ОСОБА_1 задоволено; постановлено позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат, пов`язаних з хворобою сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку, залишено без розгляду.

На адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовниз вимог, а саме, стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн щомісячно.

Позивач в судовому засіданні підтримала зменшені позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні позовну вимогу про стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн щомісячно, визнав.

Заслухваши сторін, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що 17.02.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Від даного шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

Відповідно до довідки № 2763 від 31.12.2019 син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з мамою ОСОБА_1 , 1992 р.н., та знаходиться на її утриманні.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, які мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ч. 1 ст. 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ, дата набуття чинності для України 27.09.1991) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, в даний час між позивачем та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітніх дітей, а тому суд переконаний, що позивач потребує допомоги на їх утримання, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує стан здоров`я позивача та відповідача платника аліментів, їхнє матеріальне становище, рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, вимоги розумності та справедливості, мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та визначає на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 500 грн з подальшою індексацією, починаючи з 19.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду, саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку відповідатиме інтересам їх дитини.

У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з 19.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на подання апеляційної скарги продовжується на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повний текст судового рішення виготовлено 30.04.2020.

Суддя Ю.С. Кучаковський