ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 600/777/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Кренцель М.І.
Провадження № 22-ц/817/863/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

17 вересня 2020 р. м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 30 липня 2014 року за поданням начальника відділу Державної виконавчої служби Козівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 30 липня 2014 року задоволено подання начальника відділу Державної виконавчої служби Козівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

На вказану ухвалу 13 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що не був належним чином повідомлений про день слухання справи, тому не був присутній в судовому засіданні.

Ухвалою судді Тернопільського апеляційного суду 26 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для надання до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та оплати судового збору збору в сумі 414 грн. 65 коп.

При цьому, в ухвалі зазначено, що копію вищевказаної ухвали ОСОБА_1 отримав 13 лютого 2020 року (а.с.31), апеляційна скарга подана ним через шість місцяв після отримання ухвали - 13 серпня 2020 року.

На виконання вимог ухвали Тернопільського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року ОСОБА_1 надіслав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій вказує на те, що після отримання ухвали суду 13 лютого 2020 року , він вважав, що після встановлення факту шахрайства та видачі банком довідки про відсутності у нього заборгованості, Козівський районний відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернеться до суду з поданням про скасування заходів обмеження у праві виїзду. Скасування заходів у праві виїзду здійснено не було, і це призвело до пропуску строку на апеляційне оскарження.

Квитанція про оплату судового збору відсутня, про що складено акт начальником діловодства та юридичної роботи від 15 вересня 2020 року.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що слід відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частин 3, 4 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала Козівського районного суду постановлена 30 липня 2014 року.

16 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Козівського районного суду Тернопільськорї області із заявою про видачу копії ухвали суду від 30 липня 2014 року ( а.с.31), з якої вбачається що копію вказаної ухвали отримав 13 лютого 2020 року.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява № 32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року)».

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008) Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень. Встановлення в законі строків на апеляційне оскарження також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення може порушити принцип правової визначеності. Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави: поважні причини пропуску цього строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення судом про прийняте рішення у справі. Проте, навіть у такому випадку можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_1 не надав доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 30 липня 2014 року, про яку дізнався ще 16 серпня 2019 року.

Враховуючи викладене, вважаємо за необхідне відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у цій справі.

Керуючись ч.4 ст.357, п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України , колегія суддів,-

у х в а л и ла:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 30 липня 2014 року за поданням начальника відділу Державної виконавчої служби Козівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: