Провадження: 22-ц/812/413/20
Категорія 50 Доповідач суду апеляційної інстанції - Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

10 березня 2020 року м. Миколаїв Справа №490/10805/18

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Цуркан І.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - Вдовиченко І.С. ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Вдовиченко Іриною Сергіївною та Гончарова Андріана Віталійовича, подану його представником ОСОБА_4 , на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2019 року, ухвалене о 14 год. 30 хв. під головуванням судді Гуденко О.А. в приміщенні суду в м. Миколаєві, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

22 грудня 2018 року ОСОБА_1 через свого представника Вдовиченко І.С. пред`явила до відповідача позов про збільшення розміру аліментів на утримання дитини з 1 550 грн. до 2 500 грн. щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з дати ухвалення рішення і до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначала, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2014 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки в сумі 1 550 грн. щомісячно, з урахуванням індексів інфляції, починаючи з 05 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вказувала, що майновий стан відповідача змінився, він більше не працює на раніше займаній посаді матроса другого класу судна БАТ - М «MAINSTEREAM», приховує доходи. Проте доходи відповідача зросли про що свідчить те, що 17 листопада 2016 року він придбав автомобіль Chevrolet aveo, 2008 року випуску.

Посилаючись на викладені обставини та те, що визначений судом у 2014 році розмір аліментів на утримання дитини, є не достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку, позивач просила задовольнити позов.

Заперечуючи проти його задоволення, ОСОБА_3 надав відзив, у якому просив позов ОСОБА_1 задовольнити частково та збільшити розмір аліментів на утримання дитини з 1 550 грн. до не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Обґрунтовуючи свої заперечення, ОСОБА_3 зазначав, що вказаний позивачем автомобіль був придбаний за рахунок коштів батька його іншої дружини, ще у 2014 році, переоформлення права власності на який було здійснено в 2016 році.

Крім того, на його утриманні перебувають малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також дружина ОСОБА_7 , яка тимчасово не працює.

Він не має постійного заробітку та не має можливості сплачувати аліменти у розмірі зазначеному в позові.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Змінено розмір аліментів, відкликано виконавчий лист, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва у справі №490/1506/14-ц та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі 1 700 грн., починаючи з 18 грудня 2019 року і до її повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем частково доведено підстави для задоволення позову, передбачені ст. 192 СК України.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника Вдовиченко І.С. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначала, що суд першої інстанції не в достатній мірі врахував матеріальну можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 2 500 грн., не врахував вік дитини, якій виповнилось 11 років, потреби якої є більшими ніж потреби 6-річної дитини та розрахував розмір аліментів, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на дитину 6 років.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог залишити без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині.

При цьому, ОСОБА_3 не погодившись з рішення суду в частині задоволених позовних вимог, через свого представника ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову в межах оскарження відмовити, а в решті рішення залишити без змін.

Скаргу обґрунтував невідповідністю висновків суду обставинам справи та положенням чинного сімейного та цивільно-процесуального законодавств, а саме, ігноруванням наданих ними доказів та пояснень.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 позивач не подала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню в частині часу, з якого присуджується новий розмір аліментів, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася донька ОСОБА_5 , батьком якого зазначений відповідач (а.с.8). Дитина проживає разом з матір`ю. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2014 року з ОСОБА_3 з 05 лютого 2014 року на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки в сумі 1 550 грн. щомісячно, з урахуванням індексів інфляції до досягнення дитиною повноліття.

30 серпня 2016 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , від якого вони мають доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач визнав, що 17 листопада 2016 року він набув у власність автомобіль Chevrolet aveo, 2008 року випуску. Відомостей, які б свідчили про набуття зазначеного автомобіля на кошти іншої особи, а також розмір заробітку (доходів) позивача, матеріали справи не містять.

Установлено, що згідно довідок державного виконавця, у березні 2018 року відповідачем сплачено на погашення заборгованості по аліментам 41 074 грн., у серпні 2 000 грн.

Станом на червень 2019 року заборгованість відповідача за аліментами перед стягувачем ОСОБА_1 відсутня.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Частина 1 статті 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стаття 192 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», який діяв на момент розгляду справи в суді першої інстанції, встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», який діє на момент розгляду справи в апеляційному суді, встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Виходячи з вищенаведених положень законодавства, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Досліджені судом докази свідчать, що з моменту ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів матеріальний стан відповідача покращився, оскільки з його пояснень та наданих доказів слідує, що він у 2016 році придбав автомобіль Chevrolet aveo, 2008 року випуску та у квітні і у серпні 2018 року сплатив на погашення заборгованості за аліментами 43 073 грн. 88 коп. При цьому, колегія суддів враховує зміну сімейного стану відповідача, як платника аліментів, наявність у нього малолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від іншого шлюбу та дружини ОСОБА_7 , яка на час розгляду справи судом першої інстанції, доглядала за малолітньою дитиною.

Встановлений державою прожитковий мінімум на дитину свідчить про достатність встановленого рішенням суду розміру аліментів у сумі 1 700 грн. на утримання дитини віком від 6 до 18 років та відповідає гарантованому розміру на її утримання, що буде становити з 01 січня 2020 року 1 109 грн. Тому посилання позивача на те, що стягнута судом сума розрахована виходячи з розміру прожиткового мінімуму на дитину 6 років, є безпідставним.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти донці у сумі 1 700 грн. щомісячно.

Посилання позивача на те, що стягнута судом сума не враховує вік дитини, якій 11 років, потреби якої є більшими ніж потреби 6 річної дитини, та пояснення відповідача про зміну його матеріального стану в гіршу сторону, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд за наявними у справі доказами в достатній мірі суд врахував зміну матеріального та сімейного стану платника аліментів, тому підстав для зміни рішення не вбачається.

Викладені позивачем та відповідачем у апеляційній скарзі доводи по суті спору, висновків суду не спростовують.

Між тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині часу, з якого присуджується новий розмір аліментів, що встановлений з 18 грудня 2019 року.

У п. 23 постанови Пленуму Верхового Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, закон передбачає присудження аліментів з дати подання позовної заяви у випадку стягнення аліментів, а не їх зміни, тобто за відсутності рішення суду про стягнення (присудження) аліментів.

В даному випадку є рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, яким з 05 лютого 2014 року стягуються аліменти з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання доньки в сумі 1 550 грн. щомісячно, з урахуванням індексів інфляції до досягнення дитиною повноліття, яке перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС.

Відповідач заборгованість по аліментам сплатив.

За таких обставин присудження сплати аліментів у збільшеному розмірі з 18 грудня 2019 року, до набрання рішення суду законної сили, призведе до необґрунтованого автоматичного утворення заборгованості по сплаті аліментів, якої на час розгляду даної справи в суді немає.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції не врахував вищенаведені положення сімейного законодавства та роз`яснення, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верхового Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та дійшов помилкового висновку, що аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню саме з дня ухвалення рішення судом першої інстанції, а не від дня набрання чинності рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, на підставі пункту 4 частині першої статті 376 ЦПК України, рішення суду підлягає зміні в частині часу з якого присуджуються аліменти.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки у задоволенні апеляційних скарг по суті вирішеного судом спору відмовлено, то згідно положень ст. 141 ЦПК України, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, зокрема судового збору та витрат на професійну правничу допомогу немає.

Керуючись ст.ст.374, 375, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Вдовиченко Іриною Сергіївною залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану його представником ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2019 року в частині часу початку присудження збільшеного розміру аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання їх доньки ОСОБА_5 - змінити, та вважати початком присудження зміни розміру аліментів 10 березня 2020 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 10 березня 2020 року.