ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року

м. Харків

Справа № 643/17953/18

Провадження № 22-ц/818/4130/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду міста Харкова, ухвалене 07 березня 2019 року у складі судді Харченко А.М.

установив:

04 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів, що стягнуті рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.10.2015 з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , збільшивши їх розмір до 2500 грн щомісяця до повноліття дитини.

Позов обґрунтований тим , що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2015 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.12.2015, з ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 800 грн щомісячно до її повноліття, починаючи з 05.08.2015. Такий розмір аліментів, призначений за рішенням суду, є меншим, ніж встановлений законом, та не є достатнім для утримання дітей, тому просила позов задовольнити та збільшити визначений судом розмір аліментів до 2500 грн щомісяця.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 07 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений, збільшений розмір аліментів, визначених рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.10.2015, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500 грн щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду скасувати і направити справу для розгляду до іншого суду за встановленою підсудністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи суд порушив норми процесуального та матеріального права. А саме, в супереч вимог закону не повідомив відповідача про час та місце розгляду справи, розглянув справу за його відсутності та ухвалив не обґрунтоване рішення. Позивачкою не доведено наявність встановлених законом підстав для зміни розміру раніше стягнутих аліментів, тому у задоволені її вимог належить відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. Посилається на те, що питання про зміну розміру аліментів раніше призначених судом після ухвалення рішення суду, що оскаржується, було предметом розгляду суду за позовом ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Рішенням Московського районного суду від 05 березня 2020 року у справі № 643/17954/19 у задоволені позову ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, що стягуються за оскаржуваним рішенням, відмовлено. Зазначене свідчить про те, що апелянту було достовірно відомо про наявність оскаржуваного рішення, проте він не повідомив про це апеляційний суд, в результаті чого добився перегляду рішення суду від 07.03.2019 в апеляційному порядку. Крім цього, відповідач не належним чином виконує рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ухиляється від стягнення шляхом подання немотивованих скарг, приховує місце проживання та зміну майнового стану.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2015 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн щомісячно до її повноліття, починаючи з 05.08.2015 року (а.с. 7 - 9).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.12.2015 рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.10.2015 змінене, розмір аліментів зменшений з 1000 грн до 800 грн (а.с. 10 - 13).

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів ОСОБА_1 посилалася на те, що призначені рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2015 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.12.2015, аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 800 грн менше ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (надалі СК України) та є не достатнім для утримання дитини. На зміну майнового стану відповідача, як на підставу для задоволення позову, позивачка не посилалася та доводів з цього приводу не наводила.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини 3, 4 ст. 181 СК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 184 СК в редакції Закону № 2475-VIII від 3 липня 2018 року розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім цього частиною 4 ст. 183 СК України передбачено, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини буде меншим ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, одержувач аліментів має право звернутися до суду з позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом частин 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодваства регулюють відносини, які виникли після набрання ним чинності. застосовуються закони що діють на час виникнення спірних правовідносини. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Задовольняючи позов суд керувався вимогами частини четвертої статті 183 СК України, що була виключена на підставі Закону № 2677-VI від 04.11.2010, та виходив з того, що визначені рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2015 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.12.2015, аліменти на утримання неповнолітньої підлягають збільшенню у зв`язку зі зміною визначеного положеннями Сімейного кодексу України мінімального розміру аліментів.

При цьому суд не звернув уваги, що вищезазначене положення закону втратило чинність і містилося у нормі права, що регулює призначення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька.

Враховуючи те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2015 року, зміненим рішенням апеляційного суду Харківської області від 22.12.2015, аліментів присуджені у твердій грошовій сумі, позивачка має право на індексацію аліментів в порядку визначеному законом.

В супереч вимог ст. 81 СК України жодних доказів зміни матеріального стану відповідача або наявності інших підстав, що свідчать про наявність у нього можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначений рішенням суду, позивачка не надала.

Тому судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторона з якої підлягають стягненню судові втирати звільнена від їх оплати, вони компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 «Про судовий збір», тому сплачений ОСОБА_2 судовий збір при зверненні з апеляційною скаргою у розмірі 1152 грн 60 коп. (а.с. 35 ) підлягає компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 07 березня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, призначених рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2015 року, відмовити.

Судовий збір, сплачений ОСОБА_2 при зверненні до суду апеляційної інстанції, в розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 (шістдесят) копійок компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2020 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук