Справа № 496/2450/19
Провадження № 2-о/496/17/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря Желяпової О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу

за заявою: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

заінтересована особа: Мирненська сільська рада Біляївського району Одеської області, місце знаходження: Одеська область, Біляївський район, с. Мирне, вул. Центральна, 96-В,

вимоги заявника: про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

учасники справи повідомлені належним чином про час, дату та місце слухання справи, в судове засідання не з`явились, але від заявника до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції заявника та заінтересованої особи.

1. 09 липня 2019 року ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення фактупостійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

2. Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 5,37 га, цільове призначення якої «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташованої на території Олександрівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії Р1 №467489, виданого Ширяївською районною державною адміністрацією Одеської області 20 лютого 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №495, яку ОСОБА_2 заповідав йому. Відповідно до ст.ст. 1217, 1222, 1223 ЦК України, заявник є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 . У 2018 році він звернувся до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Курганської Л.В. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька. Натомість, листом від 25.10.2018 року №199/01-16 приватний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене спадкове майно, у зв`язку з тим, що ним пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини та не надано доказів щодо його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, нотаріус роз`яснив, що він має право звернутися до суду та надати рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У зв`язку з похилим віком та хворобою батька ОСОБА_2 , а також необхідністю постійного догляду за ним, в 2005 році заявник забрав батька у свій з дружиною житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 де вони почали проживати разом зі спадкодавцем та його сім`єю. З дозволу дружини заявника, місце проживання його батька ОСОБА_2 було зареєстроване за вказаною адресою. З 2005 року і по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , він постійно проживав разом зі своїм батьком за вищевказаною адресою: АДРЕСА_2 . Під час проживання разом з батьком вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. Заявник доглядав за спадкодавцем, оскільки він був похилого віку та хворів, забезпечував його продуктами харчування, ліками та іншим. Також, він займався похованням свого батька ОСОБА_2 . За вищевказаною адресою заявник проживав разом зі своєю сім`єю та батьком без реєстрації. На момент смерті батька, його місце проживання було зареєстроване в АДРЕСА_3 . Встановлення факту постійного проживання разом з ОСОБА_2 на момент його смерті, заявнику необхідно для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка належала останньому. У зв`язку з вище викладеним заявник змушений звернутись до суду з вказаною заявою.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

3. Представник заявника надав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи без його участі та задовольнити заяву у повному обсязі. (а.с. 33)

4. Представники заінтересованої особи - Мирненська сільська рада Біляївського району Одеської області та надали письмову заяву в якій просили провести розгляд справи без їх участі. (а.с. 32)

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2019 року, цивільну справу № 496/2450/19, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П.

6. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 11 липня 2019 року було відкрито окреме провадження у справі та призначено справу до розгляду.

7. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини.

8. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника ОСОБА_2 . (а.с. 5)

9. Відповідно до заповіту від 23.08.2006 року, зареєстрованого в реєстрі № 2492, посвідченого державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області Панасюк А.В., ОСОБА_2 заповів земельну ділянку площею 5,37 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Олександрівської сільської ради, право власності на які посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю серія Р1 № 467489, виданого Ширяївською районною державною адміністрацією Одеської області 20 лютого 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 495 заявнику ОСОБА_1 . (а.с. 6)

10. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії Р1 № 467489, виданого Ширяївською районною державною адміністрацією Одеської області 20 лютого 2003 року, ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 5,37 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Олександрівської сільської ради. (а.с. 7)

11. У акті депутата Мирненської сільської ради Одеської області ОСОБА_3 від 14.06.2019 року зазначено, що громадянин ОСОБА_2 з 2005 року і по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживав зі своїм сином ОСОБА_1 та його сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . Під час спільного проживання вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. ОСОБА_1 доглядав за своїм батьком ОСОБА_2 забезпечував його продуктами харчування, ліками та іншим. Похованням ОСОБА_2 займався його син ОСОБА_1 (а.с. 8)

12. Згідно довідок Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1917 від 18.12.2018 року та № 969 від 21.06.2019 року, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно був зареєстрований та проживав з 13.04.2005 року по день смерті за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 постійно проживав разом зі своїм сином ОСОБА_1 (а.с. 9, 10)

13. Відповідно до довідки Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області № 968 від 21.06.2019 року заявник проживає за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 11)

14. З довідки (виписка з домової книги) вбачається, зо ОСОБА_2 прописаний з 2005 року за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 12)

15. Заявник не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, що підтверджується листом приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Курганської Л.В. за вих. №199/01-16 від 25 жовтня 2018 року. (а.с. 15)

16. Згідно відповіді приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Курганської Л.В. за вих. № 148/01-16 від 12.08.2019 року, повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилась. (а.с. 24)

V. Оцінка Суду.

17. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

18. За змістом частини першої статті 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

19. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення.

20. У відповідності до п. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

21. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем їх проживання.

22. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

23. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

24. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

25. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

26. З роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

27. Відповідно до п.п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

28. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

29. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

30. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

31. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

32. Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

33. Пунктом 3.22 гл. 10 р. 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

34. Як було встановлено судом, заявник у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку заявник прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 за одною адресою: АДРЕСА_2 по день смерті останнього, ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмову від спадщини не заявляв.

35. Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки це дозволяє йому реалізувати своє право на спадщину.

36. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

37. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

38. Надані заявником докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт постійного проживання з померлою.

39. Враховуючи зазначене, Суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 259, 263, 265, 268, 293, 315-319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Мирненська сільська рада Біляївського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

2. Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2

3. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

4. Повний текст рішення складено 28 лютого 2020 року.

Суддя О.П. Галич