Справа № 211/6737/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 травня 2020 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Євтушенка О.І., секретар судового засідання - Єременко К.С.,
позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представники сторін: від позивача - Гребенюк О.С.
Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом шляхом направлення поштовою кореспонденцією 24 жовтня 2019 року (надійшов до суду 29 жовтня 2019 року), в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 02 жовтня 2012 року в загальному розмірі 124 967 грн. 54 коп., яка включає: заборгованість за кредитом - 1776 грн. 55 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 02 жовтня 2012 року по 31 липня 2018 року - 123 190 грн. 99 коп., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп.
В обґрунтування пред`явлених вимог вказав, що 02 жовтня 2012 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви б/н, згідно з якою позичальник ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 1800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свідченням приєднання відповідача до угоди та дії укладеного між банком та нею кредитного договору є факт користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що узгоджується зі ст.642 ч.2 ЦПК України. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим допустила порушення виконання покладених на неї зобов`язань. У результаті цього станом на 30 вересня 2019 року виникла заборгованість, розмір якої з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості, становить 291 981 грн. 76 коп., яка включає: заборгованість за кредитом - 1776 грн. 55 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 283 534 грн. 21 коп., заборгованість за пенею та комісією - 6671 грн. 00 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Оскільки кредитодавець на власний розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості по кредиту, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пред`являє вимогу про стягнення заборгованості в межах 124 967 грн. 54 коп., яка включає заборгованість по тілу кредиту - 1776 грн. 55 коп. та заборгованість по процентам за період з 02 жовтня 2012 року по 31 липня 2018 року - 123 190 грн. 99 коп.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.
02 жовтня 2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву, в якій зазначено, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - кредитний договір), що підтверджується підписом відповідача у заяві, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.6).
Судом встановлено, що 02 жовтня 2012 року ОСОБА_1 отримала в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит в початково визначеному розмірі 1800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Активно користуватись кредитними коштами відповідач почала з 15 березня 2013 року, періодично змінюючи кредитний ліміт, що слідує з розрахунку заборгованості (а.с.4-5).
З 21 травня 2018 року найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи.
Згідно з наданими банком розрахунками (а.с.4-5), заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 02 жовтня 2012 року станом на 30 вересня 2019 року складає: за тілом кредиту - 1776 грн. 55 коп. (поточне - 1078 грн. 85 коп., прострочене - 697 грн. 70 коп.), заборгованість по процентам - 283 534 грн. 21 коп. (у тому числі за період з 02.10.2012 року по 31.07.2018 року - 123 190 грн. 99 коп.), комісія - 6671 грн. 00 коп.
Як слідує з відповіді з адресно-довідкового органу (а.с.47) 15 квітня 2016 року ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 », змінила зареєстроване місце проживання на АДРЕСА_1 - з 02 квітня 2018 року.
Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку, зокрема, заборгованості за тілом кредиту в сумі 1776 грн. 55 коп. та по процентам за період з 02.10.2012 року по 31.07.2018 року - 123 190 грн. 99 коп.). Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо: 1) такі Умови не містять підпису позичальника; 2) не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву позичальника.
Так, надані позивачем Умови та правила не містять підтверджень, що саме їх в наданій суду редакції розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент виникнення правовідносин сторін взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
З огляду на зазначене суд приходить до висновку щодо відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
До того ж необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про види та розмір неустойки (пені, штрафів) за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.
Однак, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, активне користування нею в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач активно почала користуватися кредитними коштами з 15 березня 2013 року, частково погашаючи заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах, збільшуючи та зменшуючи кредитний ліміт. Погашення кредитної заборгованості відповідачем востаннє мало місце 29 серпня 2019 року в сумі 40 грн. 00 коп. При цьому, востаннє платіж по погашенню нарахованих банком процентів проведено 06 червня 2013 року на суму 44 грн. 88 коп.
Таким чином, позивач, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 1776 грн. 55 коп. (поточне - 1078 грн. 85 коп., прострочене - 697 грн. 70 коп.), яку суд вважає доведеною.
Приходячи до такого висновку суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, хоча й не містить строку повернення кредиту (користування ним), однак враховуючи вимоги ч.2 ст.530 ЦК України та те, що отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення заборгованості по процентам, суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Дослідженням змісту підписаної позивачем анкети-заяви від 02 жовтня 2012 року судом встановлено, що відомості про погоджений сторонами розмір процентної ставки при укладенні кредитного договору відсутні.
Із розрахунку заборгованості, наданого банком, вбачається, що проценти на кредитну заборгованість нараховані за період з 15 березня 2013 року по 31 серпня 2014 року за ставкою 30% річних, з 01 вересня 2014 року до 31 березня 2015 року - 34,8% річних, та за ставкою 43,20% річних - з 01 квітня 2015 року до 31 липня 2019 року.
Між тим, матеріали справи не містять навіть посилання на тип процентної ставки, погодженої з відповідачем при укладенні договору, позивачем не надано доказів узгодження сторонами змінюваної процентної ставки, порядку та періодичності її зміни, порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, інших вимог, передбачених законом для застосування змінюваної процентної ставки.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження обґрунтувань позову про наявність заборгованості, окрім розрахунку заборгованості, копії анкети-заяви, витягу з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт, інших доказів на підтвердження заявлених вимог до суду не надав. З прохальної частини позову вбачається, що позивач, у разі неявки в судове засідання відповідача, просив провести заочний розгляд справи за відсутності його представника. Отже, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, в той час як збирати та відшукувати інші докази замість сторін суд не вправі.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність дій банку з приводу нарахування відповідачеві процентів за користування кредитом без погодження їх ставки, у тому числі за збільшеною відсотковою ставкою, неузгодженою належним чином.
Таким чином, суд зазначає про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1776 грн. 55 коп. (поточне - 1078 грн. 85 коп., прострочене - 697 грн. 70 коп.), що є фактично отриманими від позивача коштами та не повернутими в обумовлений сторонами строк. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом слід відмовити за недоведеністю, тому позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в рахунок часткового відшкодування судового збору 26 грн. 90 коп. пропорційно частині задоволених вимог (1,4%).
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355, п.15 Перехідних положень, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України суд, -
Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 02 жовтня 2012 року в загальному розмірі 1776 грн. 55 коп., яка включає: заборгованість за поточним тілом кредиту - 1078 грн. 85 коп., простроченим тілом кредиту - 697 грн. 70 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 26 грн. 90 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
На час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки на апеляційне оскарження, подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.
Відомості про сторін:
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду складено та підписано 05 травня 2020 року.
Суддя О.І. Євтушенко