Справа № 183/1713/19
№ 2/183/639/20

У Х В А Л А
28 вересня 2020 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення заборгованості по аліментам, пені за прострочення сплати аліментів,-
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просила:
-Стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів, що стягуються на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2013 року, на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з березня 2017 року по лютий 2019 року у розмірі 84.139, 28 грн.;
Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 24-25).
24.09.2020 року до канцелярії Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява представника позивача ОСОБА_6 про залишення позову в частині стягнення заборгованості по аліментам без розгляду.
В судовому засіданні представник позивача своє клопотання підтримала, відповідач та представник не заперечували проти задоволення клопотання в частині залишення позову без розгляду.
На виконання вимог п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з березня 2017 року по лютий 2019 року у розмірі 84.139, 28 грн.
24 вересня 2020 року сторони звернулися до суду із заявами про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі в частині стягнення пені зі сплати аліментів,на підставі п.5 ч.1 ст. 255 ЦПК України.
Суд, розглянувши умови мирової угоди, дослідивши матеріали справи, вважає заяви про затвердження мирової угоди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.
Згідно зі ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межи предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
Тобто, за змістом вказаної норми закону, суд має перевірити, чи не суперечать закону умови мирової угоди, а саме: чи дотриманий сторонами процедурний порядок звернення, чи дійсно укладено мирову угоду, який її зміст, чи зрозуміло, чітко, однозначно, безумовно викладено її умови, чи стосується угода предмету спору, чи всі умови підлягають примусовому виконанню, та чи ліквідується в результаті спір між сторонами.
Судом встановлено, що умови мирової угоди викладені сторонами на окремому аркуші, підписані повноважними представниками сторін.
У відповідності до п.5 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.
Вивчивши умови мирової угоди, суд вважає, що вона не суперечить закону, стосується лише прав та обов`язків сторін та предмета позову, її умови не порушують прав, свобод чи інтересів держави, третіх осіб, в тому числі і малолітніх дітей, тому приходить до висновку про необхідність затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.
За ч.4 ст. 207 ЦПК України укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою закриває провадження у справі.
Відповідно до 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідача вимогам виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, п. 5 ч. 3 ст. 257, 260, 207, 208, 255, 256, 260 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з березня 2017 року по лютий 2019 року у розмірі 84.139, 28 грн.
Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, закрити.
Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Наслідки затвердження даної мирової угоди сторонам роз`яснено: повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Сорока.