Справа № 754/2609/19
Провадження №2/367/2905/2020
15 вересня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді Оладько С.І
за участі секретаря Герус Н
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів
Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що 31 березня 2016 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до позивачки ОСОБА_1 , з проханням позичити йому грошові кошти, в розмірі 7 000 (сім тисяч) доларів США, на строк до 01.07.2016 року.
Того ж дня було укладено договір позики, у відповідності до якого Позивач передав Відповідачу грошові кошти у розмірі 7 000 (сім тисяч) доларів США.
Укладення між сторонами по справі договору позики підтверджується - розпискою від 31 березня 2016 року, яка написана особисто Відповідачем, що відповідає вимогам пункту 2 статті 1047 1 Цивільного кодексу України.
В подальшому 13.05.2016р відповідач ОСОБА_2 вже повторно звернувся до позивачки ОСОБА_1 проханням позичити йому на особисті потреби ще 1 000 (одну тисячу) доларів СІНА, на строк до 01 серпня 2016 року.
Того ж дня було укладено усний договір позики, у відповідності до якого позивач передав Відповідачу грошові кошти у розмірі 1 000 (одну тисячу) доларів США.
Укладення між сторонами по справі договору позики підтверджується розпискою від 13 травня 2016 року, яка написана особисто Відповідачем.
Таким чином загальний розмір позичених позивачем ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 грошових коштів складає 8 000 (вісім тисяч) доларів, що на час звернення із цим позовом до суду, згідно офіційного курсу НБУ складає 222 080 (двісті двадцять дві тисячі вісімдесят) гривень.
Відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від добровільного повернення грошових коштів позивачу ОСОБА_1 , на протязі останніх двох років постійно вигадує якісь обставини, які унеможливлюють повернення ним коштів як то особисті неприємності, хвороби, постійну зайнятість, невиконання зобов`язань перед ним його контрагентами, тощо.
Позивач просить стягнути із відповідача на її користь заборгованість за договорами позики від 31.03.2016р та від 13.05.2016р в розмірі 8000 долларів США,що складає 222080грн.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився,про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.. 128,130 ЦПК України,заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подав,також не подав відзив на позовну заяву,у зв`язку з чим суд відповідно до ст.. 280 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення.
Суд,заслухавши пояснення позивача,дослідивши письмові докази по справі,оглянувши у судовому засіданні оригінал розписки,вважає позов таким,що підлягає до задоволення.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»
Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»
Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»
Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
У судовому засіданні встановлено,що 31 березня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики , відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у суммі 7000 долларів США,а відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти до 01.07.2016р.Наведені обставини справи підтверджуються копією розписки (а.с.11) долученої до справи ,оригінал якої було оглянуто у судовому засіданні.
Також,у судовому засіданні було встановлено,що 13 травня 2016р між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики , відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у суммі 1000 долларів США,а відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти до 01.08.2016р.Наведені обставини справи підтверджуються копією розписки (а.с.10) долученої до справи ,оригінал якої було оглянуто у судовому засіданні.
відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договорами позики від 31 березня 2016 року та від 13 травня 2016р не виконав, суму позики позивачу не повернув.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.. 611 ЦК України «У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом,зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання,якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України "За договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками,а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості".
Відповідно до ст. 1049 ЦК України " Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги,позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це,якщо інше не встановлено договором . Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.
3. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.".
Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, згідно з якою: «Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».
Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року № 6-50 цс16, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015р. по справі №6-1967цс15 зазначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Вище викладену правову позицію також застосував ВССУ в ухвалі від 21.12.2016р. по справі № 444/2909/15-ц, де додатково зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі, грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Відповідно до ст.. 1047 ЦК України «Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.»
Відповідно до ст.. 1050 ч 1 ЦК України «Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.»
Враховуючи викладені обставини справи,суд задовольняє позовні вимоги позивача та стягує із відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 31.03.2016р у суммі 193 200 грн,за договором позики від 13.05.2016р у суммі 27 600грн та судові витрати.
На підставі ст.. 1046-1049,1050 ЦК України,керуючись ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 (ідент код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (іден НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 31.03.2016р у суммі 193 200 грн,за договором позики від 13.05.2016р у суммі 27 600грн та судові витрати у суммі 2221,00 грн,всього стягнути 224301 грн (двісті двадцять чотири тисячі триста одну грн.)
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня оголошення даного рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 25.09.2020р.

Суддя: С.І. Оладько