Справа № 509/2752/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Кириченко П.Л.,

при секретарі - Осадченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог - орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, орган опіки та піклування Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, служба у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, орган опіки та піклування Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області

про зміну та встановлення постійного місця проживання малолітньої дитини з батьком, та

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, орган опіки та піклування Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області

про позбавлення батьківських прав та встановлення опікунства,-

ВСТАНОВИВ:

24.07.2017 року громадянин республіки Молдови ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зміну та встановлення постійного місця проживання малолітньої дитини з батьком, який уточнив 22.08.2017 року та 16.04.2018 року. В своєму позові з урахуванням уточнень ОСОБА_1 зазначив, що 14.06.2013 року між ним та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, та його дружині було присвоєне прізвище ОСОБА_4 . В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них була народжена дитина - донька ОСОБА_5 , батьком якої є позивач ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, і на даний час ОСОБА_1 є єдиним з батьків малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.06.2015 року (справа №509/1582/14-ц) було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 разом з бабусею - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 зазначає, що на даний час у нього суттєво змінилися обставини щодо вирішення спору про місце проживання доньки ОСОБА_7 , а саме, 15.02.2017 року позивач зареєстрував шлюб з громадянкою України ОСОБА_8 , з травня 2017 року на законних підставах постійно проживає та зареєстрований на території України у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що належить його дружині. Позивач здійснює на території України підприємницьку діяльність, взятий на облік як фізична особа - підприємець, має постійний дохід та сплачує податки. ОСОБА_1 зазначає, що він завжди виконував свої батьківські обов`язки відносно доньки ОСОБА_7 та бажає, щоб вона проживала разом з ним, тоді як на даний час відповідачка ОСОБА_2 , яка є бабусею дитини, неспроможна належним чином доглядати ОСОБА_7 та надавати їй можливості для розвитку. За таких обставин ОСОБА_1 звернувся до Лиманської РДА Одеської області з заявою щодо можливості зміни місця проживання дитини та визначення місця її проживання разом з батьком. Рішенням комісії Лиманської РДА від 30.06.2017 року позивачу було рекомендовано звернутися до суду з позовом для зміни місця проживання дитини. З наведених підстав ОСОБА_1 просить змінити раніш встановлене рішенням Овідіопольського районного суду місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та визначити місце проживання дитини разом з батьком (позивачем) за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язати відповідачку передати йому малолітню дитину з моменту набрання рішенням суду законної сили.

17.10.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та встановлення опікунства, в якому зазначила, що 14.06.2013 року між її донькою ОСОБА_9 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 донька народила дитину - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 донька позивачки померла і з того часу малолітня дитина ОСОБА_7 проживає разом з бабусею - позивачкою ОСОБА_2 . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.06.2015 року (справа №509/1582/14-ц) було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 разом з бабусею - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . В той же час ОСОБА_1 не виконував свої батьківські обов`язки відносно доньки, в зв`язку з чим позивачка звернулася до Овідіопольської РДА з заявою про визначення доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7 . Овідіопольська РДА своїм висновком від 04.10.2016 року встановила доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дитини. 23.05.2017 року Овідіопольською РДА був визначений порядок спілкування ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_7 . Після цього батько лише кілька разів відвідав дитину, після чого жодного разу не з`являвся, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, не піклувався про стан здоров`я та розвиток доньки. З наведених підстав ОСОБА_2 просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та призначити її опікуном онуки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сторона по справі ОСОБА_1 та його представник підтримали фактично свій первісний позов в повному обсязі та заперечували проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2

Сторона по справі ОСОБА_2 та її представник подали заяву з якої видно, що підтримали свій зустрічний позов в повному обсязі та заперечували проти задоволення первісного позову ОСОБА_1 , просять розглянути справу на підставі поданих доказів.

Третя особа представник Овідіопольської РДА Одеської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа орган опіки та піклування сільської ради до суду не з`явилися, надали висновок органу опіки та піклування та надали заяву з якої вбачається, що просять справу розглянути в її відсутність

Третя особа представник Лиманської РДА Одеської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, про розгляд справи за його відсутності.

Представник Одеської ОДА в судове засідання не з`явився, подав заяву, про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши заяви по суті справи та надані докази, судом встановлені наступні обставини.

14.06.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, при цьому дружині присвоєне прізвище ОСОБА_4 (т.1 а.с. 113).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 народила дитину - доньку ОСОБА_5 , батьком якої є ОСОБА_1 (т.1 а.с. 112).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла (т. а.с. 111).

11.04.2014 року ОСОБА_2 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про призначення опікуном та встановлення місця проживання дитини. 12.06.2014 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ОСОБА_2 про відібрання дитини та її повернення, про визначення місця проживання дитини.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.06.2015 року (справа №509/1582/14-ц), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17.03.2016 року, позов ОСОБА_2 був частково задоволений, а саме, було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 разом з бабусею - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , а у задоволенні решти вимог ОСОБА_2 та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 було відмовлено. Цими рішеннями судів було встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з дня свого народження разом зі своїми батьками проживала разом зі ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_6 та бабусею ОСОБА_5 , у будинку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_6 її донька ОСОБА_7 залишилася проживати разом з бабусею ОСОБА_2 , в той же час ОСОБА_6 участі у вихованні та утриманні дитини не приймав, не піклувався про її фізичний та духовний розвиток, і дитина після смерті матері залишилася без батьківського піклування. На час судового розгляду (як у першій так і апеляційної інстанції) було встановлено, що на протязі всього життя дитини (до 17.03.2016 року) батько з нею не спілкувався та не намагався цього робити, в той же час саме бабуся дитини ОСОБА_2 виконувала всі батьківськи обов`язки по вихованню, утриманню дитини та створенню для неї атмосфери любові та моральної забезпеченості.

ОСОБА_5 проживає разом з бабусею ОСОБА_2 за вказаною у рішенні суду адресою (т. 1 а.с.148).

15 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_8 зареєстрований шлюб (т.1 а.с. 65). ОСОБА_8 належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 18, 37-38). ОСОБА_1 проживає та зареєстрований у цій квартирі разом з дружиною (т.1 а.с.19-20, т. 2 а.с.). 31.05.2017 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку як платник єдиного податку (т.1 а.с. 67).

23.05.2017 року органом опіки та піклування - Овідіопольською РДА був складений висновок №М-392 про визначення порядку спілкування батька ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_7 , яким був визначений наступний порядок спілкування: два рази на місяць з 10-00 до 15-00 рекомендовано в присутності ОСОБА_2 ; ОСОБА_2 попереджати батька про стан здоров`я дитини та надавати можливість спілкуватися з донькою по телефону; ОСОБА_2 приймати від батька матеріальну допомогу на утримання його малолітньої дитини. Розпорядженням Овідіопольської РДА №691/А-2017 від 15.11.2017 року (т.1 а.с.198) був визначений порядок спілкування з дитиною відповідно до висновку від 23.05.2017 року.

З наданих квитанцій позивачем квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 здійснив ОСОБА_2 грошові перекази (призначення - аліменти): 30.12.2016 р. у сумі 100 грн., 30.01.2017 р. у сумі 500 грн., 03.03.2017 р. у сумі 500 грн., 05.04.2017 р. у сумі 200 грн., 31.05.2017 р. у сумі 500 грн. (т.1 а.с. 41, 63); 28.09.2017 р. у сумі 500 грн., 13.02.2018 р. у сумі 500 грн., 07.03.2018 р. у сумі 1000 грн., 31.03.2018 р. у сумі 800 грн., (т.1 а.с. 211); 11.05.2019 р. у сумі 1000 грн., 21.03.2019 р. у сумі 1000 грн., 16.07.2018 р. у сумі 1000 грн., 01.09.2018 р. у сумі 800 грн., 22.09.2018 р. у сумі 1200 грн., 22.12.2018 р. у сумі 500 грн.

З цих квитанцій вбачається, що починаючи з 30.12.2016 року по 11.05.2019 року (тобто за 2 роки та 5 місяців) ОСОБА_1 переказав відповідачці на утримання дитини 10110 грн., тобто в середньому по 374 гр. на місяць з розрахунку (10110 грн./27 місяців), тоді як навіть якщо виходити з мінімального розміру аліментів (50% від мінімального прожиткового мінімуму для дитини до 6 років), ця сума є меншою за цей мінімум та є недостатньою для утримання дитини. Окремо суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 здійснив останній грошовий переказ 11.05.2019 року, будь-яких доказів надання матеріальної допомоги з 11.05.2019 року по теперішній час ОСОБА_1 не надав, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 починаючи з 11.05.2019 року по теперішній час (тобто більше року) не надає дитини матеріальної допомоги.

Відповідно до ч.4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

На виконання ухвали суду від 23.08.2019 року органом опіки та піклування - Дальницькою сільською радою був виготовлений та поданий до суду висновок №1702 від 13.11.2019 року, яким встановлено за доцільне призначити ОСОБА_2 опікуном малолітньої онуки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також орган опіки та піклування прийшов до висновку, що батько не встановив довірливих, відвертих відносин з донькою, не відвідує дитину, участі у її вихованні не приймає. Окрім того було встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_7 з моменту смерті матері (на той час дитині виповнилося 6 місяців) проживає з бабусею, між ОСОБА_2 та онукою ОСОБА_7 склалися дуже теплі довірливі стосунки, дівчина вважає бабусю своєю мамою.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 15 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у Принципі 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної забезпеченості.

Виходячи з цих вимог міжнародного та національного законодавства питання про визначення місця проживання дитини повинно вирішуватись виключно з позицій інтересів дитини, з метою забезпечення гармонійного розвитку її особистості.

Враховуючи надані сторонами докази, враховуючи позицію органу опіки та піклування, враховуючи поведінку батька та ставлення його до дитини, діючи виключно з позицій захисту інтересів дитини, суд приходить до висновку, що в умовах, що скалися на даний час, передача дитини на виховання батькові суперечить інтересам дитини, так як дитина буде позбавлена звичного для неї оточення, не матиме можливості постійного спілкування з бабусею, якою вважає за матір, до якої звикла протягом усього свого життя і яка весь час задовольняла усі її потреби, достеменно знає усі її звички і особливості росту і розвитку. Вилучення дитини із середовища, у якому вона проживала з народження та передача її особам, які спілкувалися з нею досить нетривалий час, за відсутності зв`язку та довірливих стосунків з батьком та його дружиною негативно позначиться на емоційному та психічному стані дитини і може призвести до важкого стресу, наслідки якого у даний час не можливо передбачити.

Відповідно до ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.2-5 ч.1 ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Суд бере до уваги, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.06.2015 року дитина була фактично відібрана у батька і передана на виховання бабці і на даний час немає достатніх підстав для повернення дитини батькові та визначення місця проживання дитини разом з ним.

Надання грошової допомоги на утримання своєї дитини є обов`язком батька, якій не зникає навіть у разі позбавлення батьківських прав, а тому посилання ОСОБА_1 на надання такої допомоги (суд звертає увагу, що останній платіж датований 11.05.2019 року тобто більше року тому), як на підставу повернення йому дитині не заслуговують на увагу, так як в цьому випадку вирішальне значення має ставлення батька до дитини та дитини до батька, взаємозв`язок між ними, піклування та турбота батька до дитини.

З цих підстав суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позивачка не довела існування підстав, встановлених ст. 164 СК України для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7 , а тому зустрічний позов ОСОБА_2 в частині позбавлення батьківських прав не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до п. 2.2. Правил опіки та піклування, опіку (піклування) може бути встановлено при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи.

Враховуючи висновок органу опіки та піклування - Дальницької сільської ради №1702 від 13.11.2019 року, яким встановлена доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном малолітньої онуки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , враховуючи те, що дитина проживає разом з бабусею ОСОБА_2 та передана їй на виховання на законній підставі - на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.06.2015 року, враховуючи, що дитина позбавлена батьківського піклування, суд з урахуванням захисту інтересів дитини приходить до висновку про необхідність встановлення опіки над малолітньою дитиною та призначення ОСОБА_2 її опікуном, що за таких обставин надає їй можливість на законних підставах здійснювати захист та представництво інтересів дитини.

З наведених підстав суд вважає зустрічний позов ОСОБА_2 в частині встановлення опіки над онукою та призначення опікуном, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Позивач ОСОБА_4 при подані позову сплатив судовий збір в повному обсягу, суд прийшов до висновку, що позов є не обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають.

Позивачка ОСОБА_2 сплатила судовий збір в повному обсягу, питання про розподіл судових витрат не ставить, а тому відповідно до ст. 141 УПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-13,77-80,141,258,259,263-265 ЦПК, ст.ст.150,155,164,243 СК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог - орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, орган опіки та піклування Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, служба у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, служба у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, орган опіки та піклування Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про зміну та встановлення постійного місця проживання малолітньої дитини з батьком - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав та встановлення опікунства - задовольнити частково.

Призначити ОСОБА_2 опікуном малолітньої дитини - онуки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав та встановлення опікунства - відмовити.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду може бути оскаржено до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Кириченко П.Л.