Справа № 750/1411/20
Провадження № 2/750/632/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2020 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,
з участю: секретаря судового засідання - Руденок В. О., позивача - ОСОБА_1 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,
18.02.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 з підстав, встановлених статтями 391, 405 ЦК України.
Позов мотивує тим, що відповідач добровільно покинув спірну квартиру; з 2009 року відповідач постійно не проживає в ній та не бере участі в утриманні квартири та оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить сім`ю позивача в скрутне матеріальне становище.
У судовому засіданні позивач пред`явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні.
Відповідач не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином.
За згодою позивача, 12.03.2020 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Допитана судом в якості свідка ОСОБА_3 (дочка сторін) підтвердила, що відповідач постійно не проживає в спірній квартирі з 2012 року та з цього часу жодного разу не намагався вселитися в квартиру.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (далі - АДРЕСА_2 ); в зазначеній Квартирі зареєстровано місце постійного проживання відповідача на правах піднаймача (а.с. 11, 12, 15).
Як убачається з позовної заяви та показань свідка, які в сукупності узгоджуються між собою, з 2012 року відповідач постійно не проживає в Квартирі без поважних причин, не бере участі в утриманні Квартири та оплаті житлово-комунальних послуг, що свідчить про втрату позивачем інтересу до цього житла.
Суд констатує, що вселення позивача в Квартиру як піднаймача, по суті є надання позивачем відповідачеві житлового сервітуту.
Відповідно до частини другої статті 406 Цивільного кодексу України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Суд вважає, що припинення сімейних відносин між позивачем і відповідачем внаслідок розірвання шлюбу, а також постійна відсутність у Квартири з 2012 року та втрата відповідачем інтересу до Квартири в сукупності є істотною обставиною, що дає підстави для припинення житлового сервітуту в судовому порядку та визнання відповідача таким, що втратив право користування Квартирою.
Вказаний висновок суду повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, сформульованим у постанові від 29.01.2020 (справа № 750/2263/18).
Враховуючи те, що відповідач визнаний втратившим право користування Квартирою з інших правових підстав, ніж вказано позивачем у позовній заяві, пред`явлений нею позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 81, 258, 259, 263-265, 284 ЦПК України, суд
позов задовольнити частково. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торжок (Російська Федерація) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Деснянським районним судом м. Чернігова за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів від дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів від дня проголошення, через Деснянський районний суд м. Чернігова.
Суддя В. О. Коверзнев