Справа № 226/1509/20
ЄУН № 226/1509/20
Провадження № 2/226/560/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Клепки Л.І.,

за участю секретаря Тіссен О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 в порядку позовного провадження звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про встановлення факту непроживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час його смерті.

В обґрунтування вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , з який вони разом мешкали за адресою: в АДРЕСА_1 до дня його смерті. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на вказаний житловий будинок, який належав померлому на праві власності на підставі договору міни, посвідченого 14.06.1995 року нотаріусом Димитровської держнотконтори. Прийнявши спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час її відкриття, вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, що залишилося після смерті чоловіка. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно їй нотаріусом було відмовлено, так як їх спільна з чоловіком донька - відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , де вони жили разом з чоловіком, також вважається такою, що прийняла спадщину. Зазначаючи на тому, що відповідачка, хоча і зареєстрована за їх з чоловіком адресою, тим не менш з липня 2014 року і по теперішній час в м.Мирноград не проживає, а разом зі своєю сім`єю мешкає в м.Маріуполь Донецької області і не може вважатись такою, що прийняла спадщину після смерті батька і з огляду на зазначені обставини просить суд встановити факт її непроживання з липня 2014 року і до теперішнього часу за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надавши повноваження на представництво інтересів своєму представнику, який в судовому засіданні її вимоги повністю підтримав і просив позов задовольнити.

Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, надала суду заяву, направлену на адресу суду поштовим зв`язком з м.Маріуполь, про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає, підтверджуючи, що за місцем відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , де значиться зареєстрованою, вона не проживає з 2014року.

З`ясувавши обставини та дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 30.12.1983 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8,9). Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16,17).

Згідно договору міни, посвідченого 14.06.1995 року в.о. держнотаріуса м.Димитрова за реєстровим №456, ОСОБА_4 на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 .

Право власності на будинок зареєстровано за ОСОБА_4 в Мирноградському бюро технічної інвентаризації 27.06.1995 року за №1920 (стор.242) (а.с.11,12).

Згідно довідки Відділу ведення Реєстру територіальної громади № 5523 від 10.06.2020 року, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , 1963 року народження, їх донька ОСОБА_3 , 1984 року народження, а також її чоловік ОСОБА_6 , 1977 року народження (а.с.19).

Згідно акту від 09.06.2020 року, складеного Координаційним комітетом органів самоорганізації населення міста Мирноград, відповідачка ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , з момента реєстрації - 05.09.2014 року і по теперішній час не проживає (а.с.18).

Згідно акту житлово-будівельного кооперативу «Орджонікідзевський-136» м.Маріуполя відповідачка з липня 2014року по теперішній час проживає в АДРЕСА_4 .

Факт непроживання відповідачки за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 знайшов своє підтвердження і в показах свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які суду пояснили, що донька подружжя ОСОБА_2 ОСОБА_3 до початку бойових дій на Донбасі проживала в м.Донецьку, а в липні 2014 року переїхала в м.Маріуполь, де і дотепер живе разом з чоловіком і двома дітьми. На момент смерті батька вона також в м.Мирноград не проживала.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори від 09.06.2020 року, куди позивачка ОСОБА_2 звернулася за отриманням свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, у видачі свідоцтва на спадщину на все майно їй було відмовлено через відсутність підтвердження факту непроживання доньки ОСОБА_3 з батьком на час його смерті ( а.с.10).

Згідно інформації, отриманої судом з Мирноградської державної нотаріальної контори, підтвердженої Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №61228341 від 07.08.2020 року, на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрита спадкова справа №4/2020 за заявою №7 про прийняття спадщини від імені дружини померлого ОСОБА_2 . Інших заяв подано не було. Заповіти від імені ОСОБА_4 згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №61228315 від 07.08.2020 року не посвідчувалися.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом, тобто факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини у правових наслідках прирівнюється до її прийняття.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Таким чином, аналіз наведених норм закону дозволяє дійти висновку про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день його смерті.

Оскільки доводи позивача щодо непроживання відповідачки за місцем реєстрації понад шість років знайшли своє достатнє підтвердження в ході судового розгляду сукупністю досліджених доказів і показами свідків, суд вважає за необхідне вимоги позивача задовольнити.

Керуючись ст.ст.1216, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 316, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (податковий номер НОМЕР_1 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (податковий номер НОМЕР_2 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 , про встановлення юридичного факту задовольнити.

Встановити факт непроживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Димитровський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.І.Клепка