13.05.2020 Справа № 2/331/5/2020
ЄУН 331/1255/17
УХВАЛА

13 травня 2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

Головуючого судді Антоненко М.В.

При секретарі Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Запоріжжя заяву позивача Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2017 р. Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» (далі ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання виконати обов`язок в натурі шляхом виконання будівельно - монтажних робіт з переносу двох опор контактної мережі у зв`язку з проведеним будівництвом надбудови магазинів промислових товарів над підземним переходом на АДРЕСА_1 з двох сторін відповідно до розробленої підприємством проектної документації та за авторським та технічним наглядом ЗКПМЕ « Зпапоріжелектротранс» у строк протягом року з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2017 р. провадження по справі відкрито.

Постановою Верховного суду від 03.07.2019 року ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2017 року та постанова Апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2017 року, якими раніше вжиті заходи забезпечення позову, скасовані.

13 травня 2020 р. представник позивача звернувся до суду з новою заявою про забезпечення позову, в якій просить суд в рамках зазначеної цивільної справи, з метою забезпечення позову:

-накласти арешт на майно територіальної громади м. Запоріжжя, що знаходиться на балансі Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» та заборонити його відчуження, а саме: на дві опори контактної мережі, що знаходяться в середині будівель магазинів літ. А та літ. Б за адресою: АДРЕСА_2 ;

-накласти арешт та заборонити відповідачу ОСОБА_1 відчуження будівель магазинів літ. А та літ. Б за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти дії, що перешкоджають постійному доступу позивачу до опор контактної мережі, що знаходяться в середині будівель магазинів літ. А та літ. Б за адресою: АДРЕСА_2 .

Одночасно, позивач просить заяву про забезпечення позову від 15.05.2017 року шляхом заборони Вознесенівському відділу виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області та іншим особам вчинення дій щодо опечатування, вилучення у боржника, передачі на зберігання іншим особам та подальшої реалізації арештованого майна будівлі магазину літ. А на АДРЕСА_2 залишити без розгляду.

В обґрунтування зазначеної заяви представник позивача зазначила, що дві опори контактної мережі підприємства «Запоріжелектротранс» знаходяться в середині побудованих магазинів, що створює перешкоди у володінні та користуванні майном підприємства, його обслуговуванні відповідно до встановлених технічних вимог. Також, оскільки опори контактної мережі на яких змонтовані дроти з напругою 600 Вт та інші елементи, є джерелом підвищеної небезпеки, це створює реальну загрозу для життя та здоров`я людей.

Факт знаходження опор контактної мережі в середині будівель підтверджується:

-здійсненим обстеженням будівель літ. А та літ. Б по АДРЕСА_3 та опор контактної мережі, які знаходяться всередині зазначених будівель з залученням фахівців в галузі електротранспорту ДП «Київська державна регіональна технічна інспекція міського електротранспорту»;

-висновком експерта №2342 за результатами проведення будівельно- технічної експертизи від 09.02.2018 року.

Окрім того, підприємство «Запоріжелектротранс» як експлуатуюче підприємство має ряд обов`язків щодо утримання та технічного обслуговування такого майна відповідно до вимог розділу 2.7.3 Правил експлуатації трамваю та тролейбуса, затв. наказом Держитлокомунгоспу України від 10.12.96 № 103 «Контактні мережі трамвая та тролейбуса», СОУ 60.2 - НОМЕР_1 - 0003:2006 «Контактна мережа трамвайних та тролейбусних ліній. Система технічного обслуговування та ремонту».

Незабезпечення виконання регламентних технічних вимог спеціальних нормативно-правових актів може призвести до вкрай негативних наслідків, що можуть загрожувати життю та здоров`ю людей, так як контактна мережа, що закріплена на цій опорі має напругу 600В, що підтверджується керівництвом з експлуатації тролейбусу за основними технічними характеристиками електрообладнання (номінальна вхідна напруга - 600В).

Позивач вважає, що такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на майно територіальної громади, що знаходиться на балансі позивача (на власне майно) та заборона його відчуження, накладення арешту та заборони відчуження відповідачу свого майна, а також вжиття заходів щодо забезпечення доступу до власного майна для виконання регламентних технічних робіт - відповідає суті ст. ст. 316, 319 ЦК України, ст. 136 ГК України та інституту забезпечення позову у цивільному процесі.

Доцільність застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту та заборона відчуження на опори контактної мережі, а також заборона відповідачу відчужувати приміщення позивач обґрунтовується наступним.

У випадку задоволення позову підприємства «Запоріжелектротранс» щодо зобов`язання виконання обов`язку в натурі шляхом перенесення опор контактної мережі за межі будівель вже після фактичного виконання рішень суду, що набрали законної сили (у справах № 335/11842/14ц та №335/3616/15ц) у будь-який спосіб при наявності арешту за заборони відчуження опор контактної мережі - новий власник зможе здійснити реєстрацію свого права, при цьому, ні права позивача, ні права третьої особи не будуть порушені.

Також, у випадку задоволення позову підприємства «Запоріжелектротранс» щодо зобов`язання виконання обов`язку в натурі шляхом перенесення опор контактної мережі за межі будівель після врегулювання питань виконання боргових зобов`язань відповідача перед третьою особою у спосіб, що не буде пов`язаний з відчуженням приміщень, а відповідач, в свою чергу отримає право відчуження за власним рішенням будівель літ. А та літ. Б по АДРЕСА_2 при наявності заборони відповідачу відчужувати таке майно - буде ефективним способом захисту та забезпечення прав позивача.

В іншому випадку, якщо запропоновані заходи забезпечення позову не будуть застосовані, при переході права власності на будівлі до третьої особи (яка не є зобов`язаною стороною перед позивачем) до винесення рішення судом та при умові задоволення позову позивача, виконання такого рішення стане неможливим. При цьому, новий власник буде мати законне право обмежити позивача у доступі до власного майна, у тому числі для виконання технічних або аварійних робіт, може вчинити дії щодо знищення майна позивача (опор контактної мережі) та вчиняти інші дії, реалізуючи своє право власності. В свою чергу, позивач буде вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав з позовом про витребування майна із володіння нового власника, або з іншими вимогами до нового власника, який в силу приписів статті 388 ЦК України буде добросовісним набувачем.

Окрім того, доцільність застосування такого заходу забезпечення позову як заборона відповідачу відчужувати майно жодним чином не порушить права третьої особи ТОВ «Фінансова компанія Форінт», оскільки права третьої особи будуть мати пріоритет перед такою забороною в силу ст. 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Окрім того, відповідно до Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" № 2478-VIII, іпотекодержателі фінансові установи отримали право реєструвати право власності на іпотечне майно, незважаючи на встановлені обтяження, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Таким чином, запропонований захід забезпечення позову жодним чином не обмежить та не вплине на права третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

Доцільність застосування таких заходів забезпечення позову як заборонити відповідачу вчиняти дії, що перешкоджають постійному доступу позивачу до опор контактної мережі, що знаходяться в середині будівель магазинів літ. А та літ. Б за адресою: АДРЕСА_2 - забезпечить право доступу до власного майна для їх технологічного обслуговування та виконання регламентних та аварійних робіт, а також надасть можливість безперешкодного доступу до опор контактної мережі з метою їх перенесення у випадку, якщо позов у даній справі буде задоволений. При цьому, такі заходи забезпечення не зупинять виконання остаточних судових рішень у справах № 335/11842/14ц та №335/3616/15ц.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

В матеріалах справи містяться суду документи, надані позивачем щодо правового режиму майна (опор контактної мережі) підприємства «Запоріжелектротранс», лист від 19.06.2017р. № 17-34 ДП «Київська державна регіональна технічна інспекція міського електротранспорту» щодо обстеження спірних опор контактної мережі, , висновок експерта №2342 за результатами проведення будівельно - технічної експертизи від 09.02.2018 року, в яких встановлено та підтверджено факт розміщення опор контактної мережі на бетонних індивідуальних фундаментах в середині будівель магазинів по АДРЕСА_3 .

Суд, перевіривши доводи заяви про забезпечення позову матеріалами справи та наданими суду доказами, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, статей 1-4, 11 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності / відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадження кого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини в основоположних свобод від 04.11.1950 року №ETS №005(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснюють свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі у справі «Дорни проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, які здійснюється, зокрема, і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України п.9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» є суб`єктом комунальної власності, засноване на власності територіальної громади. Все майно підприємства є комунальною власністю та закріплене за цим підприємство на праві господарського відання. Рішенням Запорізької міської ради від 25.12.1991р. №7 підприємство «Запоріжелектротранс» було прийняте в комунальну власність з державної. Договором від 25.12.1992р. на базі існуючого підприємства «Запоріжелектротранс» створене комунальне. Статтею 5 зазначеного договору зазначається, що для виконання статутних завдань засновки передає підприємству право господарського відання комунальним майном відповідно до балансу на 01.07.1992р., яка стає дійсною після підписання даного договору та затвердження статуту підприємства. Статут підприємства затверджено 03.02.1993р. Відповідно до інвентарної картки обліку основних засобів вбачається, що ділянка контактної мережі тролейбусної лінії «Запоріжжя-1 ун. Україна» до складу якої входять спірні опори, знаходиться на балансі підприємства з 1961 року та до сьогодні, а отже з 03.02.1993р. має статус комунального майна.

Відповідно до ст. 136 ГК України, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємницької діяльності, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб`єкт підприємницької діяльності, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Таким чином, опори контактної мережі що знаходяться на балансі комунального підприємства є власністю територіальної громади, закріплене за цим підприємством на праві господарського відання, а отже позивач має право на захист своїх майнових прав.

Право власності на майно територіальної громади (опори контактної мережі підприємства «Запоріжелектротранс»), яке розташоване в середині будівель літ. А та літ. Б по АДРЕСА_2 не припинено, земельна ділянка під ним відноситься до категорії земель транспорту відповідно до ст. 74 Земельного кодексу України та знаходиться в користуванні підприємства, що підтверджується листом №018-пі від 16.05.2017р. Управління з питань земельних ресурсів Запорізької міської ради.

Також судом враховано, що опори контактної мережі підприємства «Запоріжелектротранс» належить до об`єктів права комунальної власності та відповідно до ст. 3 Закону Про приватизацію державного майна відчуження майна, що перебуває в комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону та інших законів з питань приватизації. Тобто дія зазначеного Закону розповсюджується також на об`єкти права комунальної власності.

Правове регулювання приватизації об`єктів комунальної власності здійснює Закон Про приватизацію державного майна, ст. 5 якого встановлює, що об`єкти, які мають загально державне значення, приватизації не підлягають. Зокрема, до них належать об`єкти, які забезпечують життєдіяльність держави в цілому - міський електротранспорт (п. г) ч.2 ст. 5).

Відповідно до ст. 1 Закону ЦК України «Про міський електричний транспорт», міський електричний транспорт - складова частина єдиної транспортної системи, призначена для перевезення громадян трамваями, тролейбусами, поїздами метрополітену на маршрутах (лініях) відповідно до вимог життєзабезпечення населених пунктів; об`єкти міського електричного транспорту - рухомий склад, контактні мережі, тягові підстанції, колії трамвайні та метрополітену, а також споруди, призначені для забезпечення надання транспортних послуг;

Таким чином, опори контактної мережі, які призначені для забезпечення надання транспортних послуг, є об`єктами міського електротранспорту, діяльність якого пов`язана з наданням послуг населенню з перевезення пасажирів, тобто належать до об`єктів, що не підлягають приватизації, а отже, не можуть бути відчужені.

Позивач просить встановити спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на власне майно опори контактної мережі та заборонити їх відчуження. Накладення арешту та заборона відчуження опор контактної мережі не перешкоджає реалізації спірного майна будівель магазинів, що передані в іпотеку. У випадку ж відчуження іпотечного майна до винесення рішення у даній справі, право позивача на власне майно (опори контактної мережі) буде забезпечено, їх відчуження разом з приміщенням не відбудеться. На думку суду, такий спосіб забезпечення є пропорційним заявленим позовним вимогам та не порушує прав інших учасників справи.

Окрім того, застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту та заборона відповідачу відчужувати майно в силу ст. 3 Закону України «Про іпотеку» та Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" № 2478-VIII не порушить права третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», оскільки права третьої особи будуть мати пріоритет перед такою забороною.

Таким чином, запропонований захід забезпечення позову жодним чином не обмежить та не вплине на права третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

Також позивач просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, що перешкоджають постійному доступу позивачу до опор контактної мережі, що знаходяться в середині будівель магазинів літ. А та літ. Б за адресою: АДРЕСА_2 Суд вважає, що такий спосіб забезпечення позову фактично забезпечить можливість позивачу обслуговувати власне майно, вживати заходи з їх технічного обслуговування навіть у випадку реалізації з торгів арештованого майна та не перешкоджає фактичному виконанню рішень суду у справах № 335/11842/14ц та №335/3616/15ц, що набрали законної сили. У випадку невжиття таких заходів забезпечення позову, позивач може втратити можливість користуватися та на власний розсуд володіти майном, що йому належить, або така можливість може суттєво звузитися, а за результатами розгляду даної справи судом та винесення рішення, у випадку задоволення позову, його виконання значно ускладниться або стане неможливим. При цьому, такі заходи забезпечення не зупинять виконання остаточних судових рішень у справах № 335/11842/14ц та №335/3616/15ц.

З урахуванням викладених вимог законодавства, обсягу позовних вимог та наведених підстав, суд з метою охорони наявного у позивача законного інтересу на дотримання його прав та ефективного захисту від можливого порушення, вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову у спосіб, зазначений заявником.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження майна самого заявника позивача у справі, заборони відповідачу відчужувати спірне майно, заборони відповідачу вчиняти дії, що перешкоджають постійному доступу позивачу до опор контактної мережі, що знаходяться в середині будівель магазинів літ. А та літ. Б за адресою: АДРЕСА_2 -є пропорційним заявленим позовним вимогам, не перешкоджає виконанню рішень суду, що набрали законної сили (у справах № 335/11842/14ц та №335/3616/15ц), відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу, та відповідають інституту забезпечення позову в цивільному процесі.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким забезпечується позов, яким закінчується розгляд справи по суті.

.Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява підприємства «Запоріжелектротранс» про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Одночасно, суд вважає за доцільне задовольнити заявлену вимогу про залишення без розгляду заяви про забезпечення позову від 15.05.2017 року шляхом заборони Вознесенівському відділу виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області та іншим особам вчинення дій щодо опечатування, вилучення у боржника, передачі на зберігання іншим особам та подальшої реалізації арештованого майна будівлі магазину літ. А на АДРЕСА_2 .

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 157, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно територіальної громади м. Запоріжжя, що знаходиться на балансі Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» та заборонити його відчуження, а саме: на дві опори контактної мережі, що знаходяться в середині будівель магазинів літ. А та літ. Б за адресою: АДРЕСА_2 .

Накласти арешт та заборонити відповідачу ОСОБА_1 відчуження будівель магазинів літ. А та літ. Б за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти дії, що перешкоджають постійному доступу позивачу до опор контактної мережі, що знаходяться в середині будівель магазинів літ. А та літ. Б за адресою: АДРЕСА_2 .

Заяву про забезпечення позову від 15.05.2017 року шляхом заборони Вознесенівському відділу виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області та іншим особам вчинення дій щодо опечатування, вилучення у боржника, передачі на зберігання іншим особам та подальшої реалізації арештованого майна будівлі магазину літ. А на АДРЕСА_2 залишити без розгляду.

Направити копію ухвали про забезпечення позову відповідачу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (місцезнаходження: 69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, будинок 84) для виконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду не було вручено учасники справи у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Згідно п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через суд першої інстанції.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подання апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання один рік з дня її винесення.

Суддя: М.В. Антоненко