Справа № 492/1024/16-ц
Провадження № 4-с/492/2/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді - Череватої В.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Каширної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Арцизі Одеської області в режимі відеоконференції цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії в.о. начальника відділу Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової Вероніки Леонідівни, -

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Фальчук В.П.,

Представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Бабенко В.В.

ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову в.о. начальника відділу Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової Вероніки Леонідівни від 05 лютого 2020 року про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 61165167 про примусове стягнення коштів у розмірі 49 959 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року у цивільній справі № 492/1024/16-ц, виданої 11 травня 2018 року, посилаючись на те, що Арцизьким районним судом Одеської області у цивільній справі № 492/1024/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та виплату компенсації частини його вартості 24.04.2018 року постановлено ухвалу, якою визначено, що у разі невиконання умов цієї мирової угоди з вини ОСОБА_1 , він у тридцяти денний термін після кінцевої дати оформлення нотаріально посвідчених договорів сплачує на користь позивача ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 49 959 грн. Отже, для примусового виконання вказаної ухвали суду особа повинна встановити, що ОСОБА_1 не виконав умови мирової угоди з його вини, і тільки після цього ОСОБА_2 має право звернутися до державного виконавця для примусового виконання ухвали суду від 24.04.2018 року у вищевказаній справі. Однак, всупереч нормам Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець Райнова В.Л. відкрила виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 49 959 грн. без належних правових підстав, без встановлення вини ОСОБА_1 у невиконанні ухвали суду, тому правових підстав для відкриття виконавчого провадження у державного виконавця Райнової В.Л. не було, у зв`язку з чим постанову в.о. начальника відділу Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової В.Л. від 05.02.2020 року про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 61165167 про примусове стягнення коштів у розмірі 49959 грн. з ОСОБА_1 необхідно визнати незаконною та скасувати, що зумовило звернення до суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.

Ухвалою суду від 03.03.2020 року, поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду зі скаргою на рішення та дії в.о. начальника відділу Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової В.Л. та відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії в.о. начальника відділу Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової В.Л.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Фальчук В.П. скаргу підтримав повністю та просив суд її задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Бабенко В.В. скаргу не визнав та просив суд у задоволенні скарги відмовити.

В судове засідання в.о. начальника відділу Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнова В.Л. не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності.

Суд, розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Так, відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням суду є забезпечення кожному права на справедливий суд при здійсненні правосуддя на засадах верховенства права. Реалізація права на справедливий судовий розгляд передбачає, зокрема, забезпечення доступу до правосуддя. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами України. Європейський суд з прав людини трактує доступ до правосуддя як одне з фундаментальних прав людини і громадянина, яке випливає зі змісту права на справедливий, незалежний безсторонній суд, утворений на підставі закону.

Крім того, право кожного на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод закріплено в статті 55 Конституції України. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується право на суд, захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом. Ця норма закону є виконанням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в пункті 1 статті 6 якої закріплено право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Ухвалою суду від 03.03.2020 року провадження у справі відкрито та поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду зі скаргою, оскільки таке поновлення сприятиме забезпеченню доступу до правосуддя.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Так, в судовому засіданні з наданих суду скаржником та представником відділу Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копій виконавчого провадження вбачається, що ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року у цивільній справі № 492/1024/16-ц, яка набрала законної сили, заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання і затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі, задоволено, судом постановлено:

Визнати та затвердити мирову угоду, укладену між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 , за якою:

1. ОСОБА_1 передає у власність 1/2 частку належного йому на праві приватної спільної часткової власності будинку АДРЕСА_1 з дворовими спорудами та земельну ділянку площею 0,2430 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом оформлення нотаріально посвідчених договорів дарування у строк не пізніше шестимісячного терміну після набрання законної сили ухвали суду про затвердження мирової угоди, спільній з ОСОБА_2 дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 29 листопада 2005 року Арцизьким РВ УМВС України в Одеській області.

2. ОСОБА_2 визнає за ОСОБА_1 право індивідуальної приватної власності на автокран моделі «ЗИЛ 130», марки НОМЕР_3 , 1985 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (попередній номер 90-44ОДН), набутий під час їх шлюбу та зобов`язується не претендувати на його поділ і стягнення компенсації частини його вартості.

3. У випадку невиконання умов мирової угоди зі сторони ОСОБА_1 , з його вини, він у тридцяти денний термін після кінцевої дати оформлення нотаріально посвідчених договорів дарування 1/2 частки належного йому на праві приватної спільної часткової власності будинку АДРЕСА_1 з дворовими спорудами та земельної ділянки площею 0,2430 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , сплачує на користь ОСОБА_2 , позивачки по справі, грошові кошти в сумі 49959,00 грн.

4. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приймають на себе обов`язок в подальшому не звертатися до суду з позовами про поділ майна, набутого під час їх шлюбу.

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та виплату компенсації частини його вартості закрити.

Роз`яснити, що у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана до її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Мирова угода - це письмова домовленість сторін судового процесу, що укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і стосується прав та обов`язків сторін та предмета позову. Слід врахувати, що мирова угода, це не лише процесуальний інструмент для врегулювання спорів, а й разом з тим, різновид договору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов`язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому.

Мирова угода чинний механізм врегулювання спорів на будь-якому етапі судового розгляду та примусового виконання рішення. Проте, цей механізм має свої особливості, зокрема мирова угода не повинна укладатися сторонами з метою приховання іншого правочину, в інакшому випадку мирова угода може бути не затверджена судом.

Постановою в.о. начальника відділу Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райновою В.Л. серії ВП № 61165167 від 05 лютого 2020 року, на підставі заяви представника ОСОБА_2 адвоката Бабенка В.В. від 04.12.2019 року, відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 49 959,00 грн. на виконання ухвали суду від 24 квітня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень є виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню.

Статтею 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби визначений у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Положення ч. 1 ст. 74 цього Закону кореспондуються зі ст. 447 ЦПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 Закону України Про виконавче провадження, сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до п. 18 Постанови від 07.02.2014 №6 Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України. у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби. Приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з тим, як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", що кореспондується із положенням п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.2014 року № 6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Згідно ч.1 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" (порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення) за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону (строк для добровільного виконання рішення), перевіряє виконання рішення боржником.

Таким чином, вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець повинен був встановити не лише факт невиконання рішення, а і встановити причини невиконання, принаймні надати таким причинам належну оцінку, оскільки наявність у Боржника поважних причин невиконання рішення (об`єктивних обставин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення) є перешкодою для відкриття виконавчого провадження.

В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

З наведеного вбачається, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про відкриття виконавчого провадження має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

У даному випадку ухилення Боржника від виконання судового рішення не вбачається.

Таким чином, виконавець передчасно винесла оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження, не перевірила наявність у Боржника поважної причини невиконання рішення, чи ухилявся боржник від виконання судового рішення, не встановила вину боржника в ухиленні від виконання судового рішення, а тому постанова підлягає скасуванню.

Беручи до уваги вищевикладене, постанова в.о. начальника відділу Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової Вероніки Леонідівни від 05 лютого 2020 року про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 61165167 про примусове стягнення коштів у розмірі 49 959 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року у цивільній справі № 492/1024/16-ц, виданої 11 травня 2018 року, винесена з порушенням чинного законодавства, у зв`язку з чим є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії в.о. начальника відділу Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової Вероніки Леонідівни, слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 4, 5, 447, 449 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії в.о. начальника відділу Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової Вероніки Леонідівни задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову в.о. начальника відділу Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Райнової Вероніки Леонідівни від 05 лютого 2020 року про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 61165167 про примусове стягнення коштів у розмірі 49 959 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року у цивільній справі № 492/1024/16-ц, виданої 11 травня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали суду складено 12 березня 2020 року.

СУДДЯ

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області