Справа № 158/1838/19 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/137/20 Категорія: 60 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Ківерцівської районної державної адміністрації Кохновіч Тетяни Юріївни про визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою відповідача державного реєстратора Ківерцівської районної державної адміністрації Кохновіч Тетяни Юріївни на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що 03 січня 1960 року його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб. Проживаючи у шлюбі придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , покупцем будинковолодіння була відповідач ОСОБА_2 .

Позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 і після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно - 1/2 частину зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Крім того, позивач зазначав, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому, після спливу шестимісячного строку, він звернувся до нотаріальної контори за місцем знаходження спадкового майна із заявою про видачу йому свідоцтва на спадщину за законом. Однак у цьому йому було відмовлено і-за відсутності документів, які б підтверджували факт належності спадкодавцю права власності на вказане спадкове майно. Після чого, йому стало відомо , що згідно рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень від 26 квітня 2018 року, власником всього спірного будинковолодіння є відповідач ОСОБА_2 .

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_4 просив суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Ківерцівської РДА Кохновіч Т. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 квітня 2018 року, індексний номер: 40830632, реєстраційний номер: 18 та визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та відшкодувати йому судові витрати.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Ківерцівської РДА Кохновіч Т. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 квітня 2018 року, індексний номер: 40830632, реєстраційний номер: 18.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач державний реєстратор Ківерцівської РДА Кохновіч Т. Ю. просила з підстав: неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права; невідповідності висновків суду обставинам справи, оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити,

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_4 не відповідають обставинам справи, оскільки суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував тієї обставини, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Крім того, позивача не можна вважати таким, що прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , оскільки він постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, судом першої інстанції не було врахована та обставина, що на підставі договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Кузьміч Н. В. 04 липня 2019 року, відповідач ОСОБА_2 відчужила спірний житловий будинок та земельну ділянку ОСОБА_6 , який не був залучений до участі у справі.

Відзив на апеляційну скаргу сторони спору не подавали.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач ОСОБА_4 є спадкоємцем ОСОБА_5 та прийняв спадщину після його смерті, тобто успадкував 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , то оскаржуване рішення державного реєстратора Ківерцівської РДА Кохновіч Т. Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 квітня 2018 року, індексний номер: 40830632, реєстраційний номер: 18 підлягає скасуванню, з визнанням за ним права власності на вказане спадкове майно.

Однак, із зазначеними висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Встановлено, що 03 січня 1960 року відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які є батьками позивача ОСОБА_4 , уклали шлюб, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 9 від 11 вересня 2018 року (а.с.6).

Як вбачається з договору купівлі-продажу, посвідченого 16 грудня 1969 року за Р№ 1478 Ківерцівською державною нотаріальною конторою, відповідач ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_7 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.76-78). Оскільки, житловий будинок був набутий подружжям за час шлюбу, то відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, чинного на час його придбання, вважається їх спільною сумісною власністю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть (повторним) серії НОМЕР_1 від 30 серпня 2018 року (а.с.7).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, площею 0,12 га для його будівництва і обслуговування, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 квітня 2018 року (індексний номер - 40830632) співвідповідачем державним реєстратором Ківерцівської РДА Кохновіч Т. Ю., зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 (а.с.17-19).

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Згідно із ст. 18 вказаного Закону за результатами розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, вносить до Державного реєстру прав відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та видає інформацію з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом 40 Порядку передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації,передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Пунктом 42 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Аналіз наведених норм матеріального права та встановлених обставин справи дають підстави вважати, що оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 квітня 2018 року щодо спірного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за відповідачем ОСОБА_2 державним реєстратором Кохновіч Т. Ю. Ківерцівської РДА було проведено з урахуванням: укладеного в установленому законом порядку договору купівлі-продажу цього будинковолодіння; технічного паспорту на нього; документу, що підтверджує присвоєння цьому об`єкту нерухомого майна адреси, тобто у відповідності до чинного законодавства.

Також ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідно до копії будинкової книги та довідки, виданої виконавчим комітетом Цуманської селищної ради Волинської області № 1071 від 05 листопада 2018 року, спадкодавець ОСОБА_5 до дня смерті проживав у згаданому житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами з дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_4 , які зареєстровані у цьому будинку, то позивач ОСОБА_4 вступив у фактичне володіння спадковим майном, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину і за ним слід визнати право власності 1/4 частину спірного будинковолодіння.

Проте такі висновки суду зроблені передчасно, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 4 ст. 81 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 липня 2019 року, яке набрало законної сили 21 серпня 2019 року, у цивільній справі № 158/1678/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, останнього визнано таким що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , із-за тривалого непроживання у ньому більше одного року (а.с.183-184).

Наведене свідчить про те, що позивач ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, будучи лише зареєстрованим у спірному житловому будинку, де проживав спадкодавець ОСОБА_5 , постійно разом з ним не проживав, а тому не вважається таким, що прийняв спадщину у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у зв`язку з чим підстави для визнання за позивачем права власності на 1/4 спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на думку колегії суддів, позивач ОСОБА_4 всупереч ст. 81 ЦПК України, не довів та не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що він прийняв спадщину, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті, на що він посилався як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що апеляційним судом у даній справі ухвалюється нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 , тому у відповідності до наведених положень ЦПК України з нього на користь відповідача державного реєстратора Ківерцівської РДА Кохновіч Т. Ю. підлягають стягненню понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 305 грн 22 коп.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача державного реєстратора Ківерцівської районної державної адміністрації Кохновіч Тетяни Юріївни задовольнити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Ківерцівської районної державної адміністрації Кохновіч Тетяни Юріївни про визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державного реєстратора Ківерцівської районної державної адміністрації Кохновіч Тетяни Юріївни сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2 305 (дві тисячі триста п`ять) грн 22 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: