Провадження № 2/947/1621/20
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
за участю секретаря судового засідання - Шпак К.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд -
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 15 499,82 гривень.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2019 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.
Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13.01.2020 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.
Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128,130,131 ЦПК України.
Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, з якої вбачається, що просить слухати справу за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв, клопотань про відкладення слухання справи або розгляд справи за його відсутності суду не надходило.
Відповідно ч.2. ст.281 ЦПК України - розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою про заочний розгляд справи.
Відповідно довідки відділу адресної довідкової роботи головного управління державної міграційної служби України в Одеській області № 16 від 10.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.20/.
Відповідач про розгляд справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, проте за вищевказаною адресою судові повістки не отримує, поштові повідомлення приходять з відміткою про відсутність особи за адресою місцезнаходження чи місця проживання, у зв`язку з чим, на підставі ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України та п. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи,приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 13.09.2016 року сторони по справі вступили в шлюб, який було зареєстровано Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1763. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з дошлюбного « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
Від спільного шлюбу у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про народження, виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 18.01.2017 року, актовий запис № 08, серія НОМЕР_2 , в якому сторони по справі є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 . / а.с. 10/.
Кодимським районним судом Одеської області 27.11.2017 року видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої в АДРЕСА_3 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини місячного доходу (заробітку) боржника щомісяця, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду, тобто з 11.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, зокрема до ІНФОРМАЦІЯ_4 / а.с. 11/.
Судовий наказ набрав законної сили 27.11.2017 року .
Заочним рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 06.08.2018 року по справі № 503/ 92/18 шлюб між ОСОБА_6 (до шлюбу - ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». Рішення суду набрало законної сили 27.10.2018 року /а.с. 12/.
Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із позивачкою, що вбачається із довідки, яка видана Виконавчим комітетом Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області за № 792 від 26.12.2019 року./а.с. 17/.
25.11.2019 року відомості про ОСОБА_2 було внесено до Єдиного реєстру боржників, що підтверджується повідомленням про внесення відомостей про божника до Єдиного реєстру боржників. /а.с. 16/.
Відповідач на протязі тривалого часу аліменти не сплачує, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач самостійно займається вихованням дитини, її культурним та духовним розвитком, матеріально забезпечує дитину.
У зв`язку з тим, що відповідач тривалий час не виконував судовий наказ Кодимського районного суду Одеської області від 27.11.2017 року, чим порушив строк сплати заборгованості по аліментам на утримання малолітньої дитини, відповідач повинен сплатити пеню у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Загальний розмір неустойки (пені) нарахованої на заборгованість по аліментам ОСОБА_2 за період з 11.09.2017 року по 01.10.2019 рік складає - 15 499,82 грн.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 належним чином аліментних обов`язків не виконує, це змушило позивача ОСОБА_1 звернутися до суду з вказаним позовом.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом..
Таким чином, обставини, встановлені судовим наказом Кодимського районного суду Одеської області від 27.11.2017 року не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.
Як на підставу своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на ч. 1 ст. 196 СК України, положеннями якої передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ухиляється від виплати аліментних зобов`язань, про що свідчать постанова державного виконавця про арешт коштів боржника ОСОБА_2 від 25.11.2019 року № 55603516 /.а.с. 15/.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
25 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду своєю постановою відійшла від правової позиції, висловленої у постановах ВСУ у справах № 6-94цс15, №6-300цс16,6-1551цс16 та змінила порядок розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, зазначивши, що правило про стягнення неустойки/пені/ у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Відповідно до ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129,ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу. У випадках, передбачених ч.1 цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом, тобто до даного спору позовна давність не застосовується.
З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України, на користь держави з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 гривень, оскільки саме у такому розмірі він був встановлений на момент подання вищевказаного позову до суду.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 258-259,263-265, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст. ст.180,196 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованої в АДРЕСА_3 ,неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 15 499 (п`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 82 копійки за період з вересня 2017 року по жовтень 2019 року, включно.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 /сімсот шістдесят вісім / гривень 40 /сорок/ копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 18.05.2020 року.

Суддя Гниличенко М. В.