ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6917/20 Справа № 203/642/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Маймур Ф. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2014 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року позивач - ПАТ Укрсиббанк звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 грудня 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позивач надав, а відповідач отримала кредит (грошові кошти) в сумі 130 000 доларів США в порядку і на умовах визначених у кредитному договорі, із терміном повернення не пізніше 17 грудня 2007 року.

Позивач належним чином виконав свої обов`язки по кредитному договору, але відповідач із березня 2011 року взяті на себе зобов`язання не виконує, своєчасно не повертає суми отриманого кредиту та не сплачує нараховані за користування кредитними коштами відсотки у встановлений кредитним договором термін.

З метою забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2 по договору про надання споживчого кредиту № 0, 17 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 0/П, за умовами якого, відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем у повному обсязі взятих на себе зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків.

Зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту відповідачами належним чином не виконуються, проценти та інші нарахування не сплачуються, у зв`язку з чим, у відповідачів виникла заборгованість, яка станом на 22 листопада 2013 року складає 1 309 187,45 грн.

Тому позивач просив стягнути із відповідачів заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 17.12.2007 року у розмірі 1 309 187,45 грн, а також судові витрати (т.1, а.с. 2-5).

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» у рахунок повернення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17 грудня 2007 року, яка складається з заборгованості за кредитом - 998 274 грн 15 коп., заборгованості по відсоткам - 269 926 грн 89 коп. та пені 40 986 грн 41 коп., яка разом складає - 1 309 187 грн 45 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 та відмовити у позові в частині стягнення з нього заборгованості.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що внаслідок укладення Додаткових угод до кредитного договору без згоди поручителя, його відповідальність збільшилася, тому відповідно ч.1 ст.559 ЦК України, порука припинилася.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, в сумі 130 000 доларів США, що за курсом НБУ дорівнює еквіваленту 656 500 грн, а відповідач зобов`язалась прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі, що підтверджується копією кредитного договору від 17.12.2007 року та копіями графіків погашення кредиту, наявними в матеріалах справи (т.1, а.с. 6-19).

17 грудня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк», як кредитором, ОСОБА_1 як поручителем, та ОСОБА_2 як позичальником, було укладено договір поруки № 11270/0252000/П, за умовами якого, поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором по зобов`язанням позичальника по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 17.12.2007 року, а саме повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісію, пеню, штрафні санкції та збитки, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлені кредитним договором. Крім того, сторони погодили, що у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники, що підтверджується копією договору поруки № 11270/0252000/П від 17.12.2007 року, наявною в матеріалах справи (т.1, а.с. 37).

27 листопада 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 17.12.2007 року, за умовами якої сторони погодили та виклали в наступній редакції деякі пункти кредитного договору, визначивши строк оплати та нарахування процентів, що підтверджується копією додаткової угоди № 2 від 27.11.2008 року та копією графіку погашення кредиту, наявними в матеріалах справи (т.1,а.с. 20-23).

28 серпня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 17.12.2007 року, за умовами якої сторони домовились та змінили графік погашення кредиту за договором, що підтверджується копією додаткової угоди № 3 від 28.08.2009 року та копією графіку погашення кредиту, наявними в матеріалах справи (т.1,а.с. 24-31).

15 вересня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода № 4 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 17.12.2007 року, за умовами якої сторони погодили та виклали в наступній редакції деякі пункти кредитного договору, встановивши новий розмір процентної ставки за договором та розмір оплати комісії.

Крім того, відповідно до додаткової угоди № 5 від 29.03.2010 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 17.12.2007 року сторони погодили та змінили графік погашення кредиту за договором, що підтверджується копією додаткової угоди № 4 від 15.09.2009 року, копією додаткової угоди № 5 від 29.03.2010 року та копіями графіків погашення кредиту, наявними в матеріалах справи (т.1,а.с. 32-36).

22 листопада 2013 року позивачем на адресу відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені досудові вимоги про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17.12.2007 року, оскільки станом на 22 листопада 2013 року за кредитним договором обліковувалась прострочена заборгованість, яка складала 50 528,77 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 403 876 грн 45 коп.(т.1, а.с.38-42).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що боржником та поручителем не виконуються свої зобов`язання за укладеними договорами щодо сплати кредиту, процентів за користування кредитом та інших нарахувань, тому відповідачі мають нести солідарну відповідальність.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, договір поруки припиняється при наявності двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов`язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Договір поруки був укладений 17 грудня 2007 року (т.1, а.с.37).

Разом із тим, матеріалами справи підтверджено, що укладений між сторонами кредитний договір змінювався декілька разів додатковими угодами починаючи із 27 листопада 2008 року. А остання додаткова угода між банком та позичальником була укладена 29 березня 2010 року, внаслідок чого змінилися умови договору та суми платежів. Але із поручителем зміни до кредитного договору після 17 грудня 2007 року жодного разу погоджені не були, що свідчить про припинення договору поруки, відповідно до вимог ч.1 ст.559 ЦК України.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ Укрсиббанк до ОСОБА_1 .

Згідно положень ст.141 ЦПК України, з ПАТ Укрсиббанк на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 5 481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2014 року скасувати в частині задоволення позовних Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмовити у задоволенні цих вимог.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк на користь

ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 5 481,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова