КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 376/1006/15
Головуючий у першій інстанції - Ярошенко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та просила суд: поділити між нею та відповідачем ОСОБА_2 в натурі будинок АДРЕСА_1 , виділивши їй Ѕ частину будинку. Поділити між позивачем та відповідачем інше рухоме чи нерухоме майно, виділивши ОСОБА_1 Ѕ частину всього набутого за час перебування у шлюбі майна. Судові витрати покласти на відповідача..

Позовні вимоги мотивувала тим, що 19 вересня 1995 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Стосунки подружжя погіршились та позивач звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу.

Стверджувала, що під час шлюбу ОСОБА_2 набув інше рухоме або нерухоме майно, яке зареєстрував на себе, а можливо вже й реалізував без відома та згоди позивача.

Позивач посилалась на статтю 60 СК України та пояснювала, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, а розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача у судове засідання, неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу обґрунтовуючи її тим, що нею 19 червня 2015 року через канцелярію суду було подано заяву про розгляд справи без її участі, посилання суду на повторну неявку позивача без поважних причин було передчасним, а тому вважає, що у суду були відсутні правові підстави для постановлення оскаржуваної ухвали.

Апелянт просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На адресу апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_2 , відповідно до якого вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідач вказує, що відповідно до матеріалів справи позивач належним чином була повідомлена про час та місце судового засідання на 21 листопада 2015 року та 18 грудня 2015 року, про що свідчить звіт про доставлення їй смс-повідомлень, заявку на отримання яких позивач самостійно подала до суду першої інстанції.

ОСОБА_2 зазначає, що позивачем не було повідомлено суду про причини неявки у вказані судові засідання, клопотань про розгляд справи за її відсутності, після одержання судових повісток у вигляді смс-повідомлень, не надавалось.

Окрім того, відповідач вказує на наявність у провадженні Сквирського районного суду Київської області іншої судової справи про поділ майна подружжя №376/2082/18, яку ОСОБА_1 було подано до суду 29 серпня 2018 року, та в тексті якої позивач сама посилалась на наявність ухвали від 18 грудня 2015 року про залишення без розгляду даної справи. За таких обставин, відповідач вважає, що можна дійти висновку щодо незацікавленості позивача у розгляді даної справи по суті.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явилася.

Відповідач у справі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 при апеляційному розгляді справи заперечили щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 мотивував своє рішення тим, що в судові засідання, які були призначені на 27 листопада 2015 року та на 18 грудня 2015 року позивач по справі не з`являлась. Зазначено, що оскільки позивачка повторно не з`явилася в судове засідання і від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності й вона належним чином було повідомлена про вказані дати судових засідань, то існують правові підстави для залишення позову без розгляду.

Апеляційний суд погодитися із вказаними висновками суду першої інстанції не може з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи місцевим судом) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 207 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи місцевим судом) позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи.

Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК України (2004 року), перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За змістом вказаних положень цивільного процесуального законодавства правом на залишення позовної заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що в травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із вказаним позовом.

Окрім того, позивач також подала заяву про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень (а.с.9).

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 15 травня 2015 року було відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 22 травня 2015 року на 10 год. 00 хв. (а.с.11).

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 22 травня 2015 року цивільну справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 29 травня 2015 року на 14 год. 30 хв. (а.с.15).

Відповідно до довідки від 29 травня 2015 року фіксування судового процесу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді справи й розгляд справи відкладено на 19 червня 2015 року на 14 год. 30 хв. (а.с.16).

Відповідно до довідки про доставку SMS, суд першої інстанції надіслав ОСОБА_1 повідомлення про призначення справи до розгляду на 19 червня 2015 року на 14 год. 30 хв. (а.с.18).

Відповідно до довідки від 19 червня 2015 року фіксування судового процесу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді справи (а.с.19).

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року було зупинено провадження у даній цивільній справі на час хвороби відповідача (а.с.20).

Разом з тим, 19 червня 2015 року ОСОБА_1 подала заяву Сквирському районному суду Київської області, відповідно до якої просила подальший розгляд справи здійснювати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просила позовну заяву задовольнити (а.с.22). Того ж дня позивачем було подано заяву про забезпечення доказів (а.с.24-27) й суд першої інстанції призначив її розгляд на 24 червня 2015 року на 09 год. 00 хв. (а.с.29).

Відповідно до довідки від 24 червня 2015 року фіксування судового процесу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді справи (а.с.32).

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 24 червня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів (а.с.35).

В подальшому, 16 вересня 2015 року ОСОБА_1 звертається із клопотанням про забезпечення доказів (а.с.38), яке призначено до розгляду на 21 вересня 2015 року (а.с.43).

Разом з тим, того ж дня 16 вересня 2015 року ОСОБА_1 подає заяву, відповідно до якої просить розглядати заяву про забезпечення доказів без її участі. Просить вказану заяву задовольнити повністю, а подальший розгляд справи здійснювати без її участі. Вказано, що позовні вимоги підтримує повністю й просить їх задовольнити (а.с.44).

Відповідно до довідки від 21 вересня 2015 року фіксування судового процесу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді справи (а.с.45).

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 21 вересня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів (а.с.46).

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 07 грудня 2015 року відновлено провадження у даній справі (а.с.50).

Відповідно до довідки про доставку SMS, суд першої інстанції надіслав ОСОБА_1 повідомлення про призначення справи до розгляду на 18 грудня 2015 року на 14 год. 30 хв. (а.с.51, 53, 55).

18 грудня 2015 року представник відповідача ОСОБА_3 подав заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача (а.с.58).

Відповідно до довідки від 18 грудня 2015 року фіксування судового процесу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді справи (а.с.59) й ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду (а.с.60).

Постановляючи ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції в мотивувальній частині послався лише на те, що в судові засідання призначені судом на 27 листопада 2015 року та 18 грудня 2015 року позивач по справі не з`являлась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчать довідки про одержання судових повісток, сформовані в електронному вигляді про доставку судової повістки у вигляді SMS-повідомлень. Зазначено, що оскільки позивачка повторно не з`явилася в судове засідання і від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, то існують правові підстави для залишення позову без розгляду.

Разом з тим, апеляційний суд наголошує, що матеріалами справи було підтверджено, що позивач по справі неодноразово подавала заяви про розгляд справи за її відсутності, зокрема 19 червня 2015 року (а.с.22) та 16 вересня 2015 року (а.с.44).

Вказані заяви були проігноровані судом першої інстанції, що, в свою чергу, потягло постановлення оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача у судове засідання.

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці "право на суд" передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.

У своєму рішенні в справі "Голдер проти Сполученого Королівства", 1975 року суд відзначив: "Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження". Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.

Виходячи з наведеного, колегія суддів доходить висновку, що місцевий суд, залишаючи без розгляду позовну заяву, порушив норми процесуального права, оскільки помилково вважав неявку позивача в судове засідання, призначене на 18 грудня 2015 року, повторною з огляду на те, що матеріали справи містять дві заяви позивача про розгляд справи за її відсутності, а тому підстави для залишення позову без розгляду на час постановлення такої ухвали були відсутні.

Щодо доводів відповідача про наявність повторного звернення позивача до суду першої інстанції із позовом про поділ майна подружжя, то апеляційний суд критично оцінює вказані доводи, оскільки перевіряє дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права на момент постановлення оскаржуваної ухвали.

Таким чином, з вищенаведених підстав колегія суддів не погоджується з постановленою ухвалою та уважає, що відповідно до вимог статті 379 ЦПК України остання підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови викладено 23 вересня 2020 року .

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв