Справа № 147/967/20
Провадження № 2/147/377/20
УХВАЛА

про залишення позову без руху

21 вересня 2020 року смт.Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Натальчук О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року до Тростянецького районного суду Вінницької області від ОСОБА_1 надійшла позовна заява до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку.

При вирішенні питання про відкриття провадження встановлено, щопозовна заява подана без додержання вимог ст.175 і ст.177 ЦПК України, а саме позивачем не сплачено судовий збір.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В прохальній частині позовної заяви, ОСОБА_3 просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки він є пенсіонером, постійно хворіє та сплачує кредит.

Відповідно до вимог ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, або звільнити від їх сплати.

Даною статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення позивача від сплати судового збору.

До заяви не надано суду безспірних доказів на підтвердження майнового стану позивача, а також обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, наявність виняткових випадків для застосування спеціальних заходів.

Крім того, суд звертає увагу, що у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

В поданій заяві ОСОБА_3 , мотивує звільнення його від сплати судового збору недостатніми джерелами доходів, перебування у статусі пенсіонера, проте така обставина не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

В роз`ясненнях, викладених у п. 29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо). Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження підстав для звільнення його від сплати судового збору, у задоволені даного клопотання слід відмовити.

З позовних вимог вбачається, що позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102,00 грн.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

За таких обставин, за подачу та розгляд даної позовної заяви позивачу потрібно сплатити судовий збір 840,80 грн. на наступний рахунок - Отримувач коштів: УК у Тростянецькому районі/Тростянецький район/22030101, код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 38051690, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0002549, код класифікації доходів бюджету: 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (ДСА України, 050).

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Вишезазначені вимоги позивачем виконані не були.

Відповідно до п.п. 4,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів. Який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Під змістом позовних вимог цивільне процесуальне законодавство розуміє вказівку позивача на спосіб судового захисту.

Пред`являючи позов, позивач повинен, насамперед, зазначити у позовній заяві предмет позову (що конкретно вимагає позивач), далі він сам повинен визначитися, виходячи із принципу змагальності, зі способом судового захисту змістом позовних вимог, що є одним із основних елементів позову, який має своє нормативне закріплення у п.4 ч.3. ст.175 ЦПК України, а далі у заяві, за п.5 ч.3 ст.175 ЦПК позивач повинен зазначити підстави позову (обставини, з яких випливає право вимоги позивача та якими він обґрунтовує свої вимоги).

Обов`язок правильно формулювати свої позовні вимоги до суду, визначати зміст (спосіб судового захисту) та предмет покладається на позивача, що в даному позові ним не виконано.

Також, позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися не надано інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, що передбачено п. 6,7,8 ч.3 ст. 175 ЦПК України.

Також, ОСОБА_3 не підтверджено того, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Суд звертає увагу, що копія позовної заяви ОСОБА_3 різниться по змісту з оригінал, а тому позивачу необхідно усунути даний недолік та подати позовну заяву та її копію у відповідності до вимог ст.177 ЦПК України.

Частиною 2, ч. 4, ч. 5 ст. 95 ЦПК України визначено, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно з п. 5.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, копія документа засвідчується відміткою, що складається зі слів «Згідно з оригіналом», назвою посади, особистим підписом особи, яка засвідчує копію, її ініціалами та прізвищем, датою засвідчення копії.

Всупереч вимог ст. 95 ЦПК України, позивачем долучено копії документів, які у визначений законом порядок не засвідчені, що виключає можливість використання їх як доказів у справі.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним і може підлягати обмеженням, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року, «Наталія Михайленко проти України» від 30 травня 2013 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року. Відтак в кожному випадку позивач (заявник) при зверненні до суду із позовом (заявою) повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно усунути вищезазначені недоліки, надати до суду належним чином засвідчені копії документів, доданих до позовної заяви, та оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин подана позовна заява підлягає залишенню без руху для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення указаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає (за виключенням вимог щодо сплати судового збору).

Суддя О.А. Натальчук