Справа № 308/4387/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 вересня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді-доповідача Готри Т.Ю.

суддів Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.

з участі секретаря судових засідань Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Гординського Ростислава Карловича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17 жовтня 2019 року, постановлену суддею Придачук О.А.,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Гординський Р.К. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Подання обґрунтував тим, що у нього в провадженні перебуває виконавче провадження № 56377486 з примусового виконання виконавчого листа № 308/4387/15-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 09 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 291 582,12 грн боргу та 2 916,00 грн судового збору.

11 травня 2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано боржницю подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Боржниці 14 травня 2018 року виконавцем направлено копію вказаної постанови, а 24 липня 2018 року - виклик, яким зобов`язано її з`явитися до виконавця для складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення за невиконання його законних вимог.

Проте, станом на час звернення з поданням, рішення боржницею не виконано, жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду нею не здійснено. Натомість боржниця ухиляється від виконання зобов`язання щодо сплати боргу на користь ОСОБА_3 , що полягає у ненаданні приватному виконавцю можливості проведення перевірки її майнового стану, неподанні декларації про доходи та майно, неявці без поважних причин за викликом приватного виконавця.

Вжитими виконавцем заходами установлено, що за боржницею не зареєстровані земельні ділянки, транспортні засоби, об`єкти нерухомості; доходів, пенсії боржниця не отримує, відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах не має. Разом з тим, ОСОБА_1 регулярно перетинає державний кордон України.

Посилаючись на вказані обставини, які свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання, просив суд тимчасово обмежити її у праві виїзду за кордон, до виконання нею зобов`язань, покладених на неї рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 червня 2016 року у справі № 308/4387/15-ц.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17 жовтня 2019 року подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Гординського Р.К. задоволено.

Встановлено боржниці - громадянці України ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 червня 2016 року у справі № 308/4387/15-ц.

Виконання ухвали доручено Державній прикордонній службі України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати зазначену ухвалу, як незаконну та необґрунтовану, і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання приватного виконавця відмовити.

Вказувала на те, що її не було належним чином повідомлено про розгляд справи та розглянуто справу без її участі, «державним виконавцем» не надано доказів ухилення її від виконання зобов`язань, наявності у неї паспорту громадянина України для виїзду за кордон та реальної необхідності чи бажання виїхати за межі України, не обґрунтовано необхідність застосування до неї тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон. Крім того, зазначає, що таке обмеження, лише позбавить її можливості поїхати в іншу країну, отримати кошти та виконати зобов`язання. Вважає, що суд, встановивши щодо неї таке обмеження, порушив її права, гарантовані ст. 33 Конституції України.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець зазначає, що судом при розгляді подання було дотримано вимоги ч. 4 ст. 441 ЦПК України, згідно з якою суд розглядає подання державного або приватного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця; апелянт не надала суду жодних доказів на підтвердження виконання нею своїх обов`язків щодо погашення заборгованості, спростування фактів, викладених у поданні приватним виконавцем та ухилення її від виконання зобов`язання; наявність у боржниці паспорта громадянки України для виїзду за кордон не входить до предмета доказування у даній справі, питання про його вилучення у поданні не ставилося; в чому полягає порушення права, гарантованого ст. 33 Конституції України зі змісту апеляційної скарги не вбачається.

У судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_3 - адвокат Олашин В.В. та представник приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Гординського Р.К. - адвокат Янковська Д.В. апеляційну скаргу не визнали.

Стягувач ОСОБА_3 , боржниця ОСОБА_1 , її представник - адвокат Голуб В.К. та приватний виконавець Гординський Р.К. у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (під розписку), а тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Гординського Р.К. перебуває виконавче провадження № 56377486 з примусового виконання виконавчого листа № 308/4387/15-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 09 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 291 582,12 грн боргу та 2 916,00 грн судового збору.

11 травня 2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано боржницю подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. 14 травня 2018 року копію вказаної постанови надіслано боржниці та стягувачу.

В апеляційній скарзі боржниця не заперечує про свою обізнаність про наявність відкритого щодо неї виконавчого провадження.

Приватним виконавцем 24 липня 2018 року боржниці було надіслано виклик, яким зобов`язано останню з`явитися на його вимогу для надання пояснень за фактом невиконання рішення; надіслано запити до реєструючих органів та отримано відповіді про відсутність зареєстрованих за боржницею на праві власності та/або на праві користування, в тому числі на умовах оренди на території м. Ужгород та Ужгородського району (в тому числі м. Чоп), транспортних засобів; двічі: 22 листопада та 17 грудня 2018 року, попередньо повідомивши боржницю, виконавцем здійснено вихід за місцем її проживання, з метою перевірки її майнового стану, проте, виконавець був позбавлений можливості потрапити на подвір`я будинку, а ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01 липня 2019 року надано приватному виконавцю дозвіл на примусове проникненню до будинку АДРЕСА_1 , за місцем проживання боржниці, для виконання необхідних виконавчих дій.

Згідно повідомлення Державної прикордонної служби боржниця за період з 01.06.2018 до 07.06.2019 неодноразово (88 разів) перетинала державний кордон України у пункті пропуску Чоп (Тиса) у напрямках «Виїзд», «В`їзд» на підставі документа НОМЕР_1 . Вказане спростовує доводи, викладені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про недоведеність приватним виконавцем наявності у неї паспорту громадянина України для виїзду за кордон, та реальної необхідності чи бажання виїхати за межі України

Задовольняючи подання приватного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що боржниця, будучи обізнаною щодо відкритого виконавчого провадження та наявності зобов`язання перед стягувачем, жодним чином не вчиняла будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду, про об`єктивні причини, які б перешкоджали ОСОБА_1 сплатити наявну заборгованість, боржниця приватного виконавця не повідомляла, натомість останнім вжито всі можливі заходи для виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» наведені процесуальні права виконавців при здійсненні виконавчого провадження.

Так, згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Так, пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положення, встановлених частиною 3 статті 12 ЦПК України.

Так, відповідно до частин 1, 3 статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів має визначатися судом і відноситься до його дискреційних повноважень.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та було правильно встановлено судом першої інстанції, державним виконавцем були вчинені усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії по примусовому виконанню рішення суду. Натомість боржниця, не надала суду жодних доказів вчинення нею дій, спрямованих на виконання зобов`язання. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, вимоги виконавця нею не виконувались, пояснень щодо неможливості виконати зобов`язання не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, що є обов`язковим при зверненні до суду з даним поданням, є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а враховуючи тривалий час невиконання судового рішення взагалі, обізнаність боржниці про його наявність, свідчить про ухилення боржниці від виконання зобов`язання.

Крім того, тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України є дієвою юридичною санкцією, яка в даному випадку стимулюватиме боржницю до виконання рішення суду.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Гординського Р.К. підлягають стягненню судові витрати в розмірі 5 000 грн, понесені ним за подання апеляційної скарги, які документально підтверджені (а.с. 230-231).

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Гординського Ростислава Карловича 5 000 гривень понесених ним судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді