ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» травня 2020 року

м. Харків

справа № 645/780/20-ц

провадження № 22ц/818/2863/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 , представник заявника - ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року в складі судді Бабкової Т.В.

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просив витребувати від Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 7» Харківської міської ради медичні відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначаючи факт і привід звернення пацієнтки за медичною допомогою у період з червня по серпень 2019 року; стан здоров`я та захворювання пацієнтки у період з червня по серпень 2019 року; діагноз пацієнтки у період з червня по серпень 2019 року; факт медичного огляду пацієнтки та його результати з червня по серпень 2019 року; інші відомості, отримані під час обстеження і лікування пацієнтки у період з червня по серпень 2019 року; належним чином засвідчені копії, які стосуються ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступних медичних документів: витягу з журналу обліку хворих з інформацією про пацієнтку, медичної картки пацієнтки, листків лікарських призначень, виписаних на ім`я пацієнтки, всіх наданих пацієнтці консультативних висновків спеціаліста, всіх виданих пацієнтці направлень, витягу з журналу обліку процедур з інформацією про пацієнтку, акту констатації смерті пацієнтки, протоколу патолого-анатомічного дослідження трупа, лікарського свідоцтва про смерть, інших медичних документів, які наявні та стосуються здоров`я пацієнтки; витребувати від Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 8» Харківської міської ради медичні відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначаючи факт і привід звернення пацієнтки за медичною допомогою у період з червня по серпень 2019 року; стан здоров`я та захворювання пацієнтки у період з червня по серпень 2019 року; діагноз пацієнтки у період з червня по серпень 2019 року; факт медичного огляду пацієнтки та його результати з червня по серпень 2019 року; висновки щодо причин смерті пацієнтки; належним чином засвідчені копії, які стосуються ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступних медичних документів: витягу з журналу обліку хворих з інформацією про пацієнтку, медичної картки пацієнтки, листків лікарських призначень, виписаних на ім`я пацієнтки, всіх наданих пацієнтці консультативних висновків спеціаліста, всіх виданих пацієнтці направлень, витягу з журналу обліку процедур з інформацією про пацієнтку, акту констатації смерті пацієнтки, протоколу патолого-анатомічного дослідження трупа, лікарського свідоцтва про смерть, інших медичних документів, які наявні та стосуються здоров`я пацієнтки та причин смерті.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу судді скасувати, справу направити для продовження судового розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у заяві наголошувалося на об`єктивне побоювання умисної зміни чи знищення необхідних відомостей саме після сформульованих позовних вимог, визначення ціни позову, а також внаслідок обмеженості строку зберігання медичних документів.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу судді - скасувати.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви подано з порушенням вимог статті 117 ЦПК України, тому вона підлягає поверненню заявнику.

Проте, судова колегія з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 10 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненою смертю його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в лікарні. Для встановлення належного відповідача та витребування медичних документів з лікарні він звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів, зазначаючи, що строк зберігання медичних документів обмежений. Розпорядником інформації про причини смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є Комунальне некомерційне підприємство «Міська клінічна лікарня № 8» Харківської міської ради, до якої неодноразово з аналогічним запитом звертався представник ОСОБА_1 . Із відповіді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 8» Харківської міської ради вбачається, що викладена в запиті представника ОСОБА_1 інформація містить лікарську таємницю та відноситься до інформації з обмеженим доступом, право на отримання якої можливе за ухвалою суду.

Відповідно до частин 1-3 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно з частиною 1 статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; перелік документів, що додаються до заяви.

Матеріали справи свідчать про те, що заява про забезпечення доказів за формою і змістом відповідає вимогам статті 117 ЦПК, в тому числі, містить обґрунтування необхідності вчинення такої процесуальної дії.

Однак, повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на її необгрунтованість та безпідставність, не звертаючи увагу на те, що заявник зазначив мету забезпечення доказів та перешкоди в їх отриманні.

При цьому залишив без уваги висновки, викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, згідно яких суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»). Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253-В).

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвала про повернення заяви постановлена суддею з порушенням норм процесуального права. За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, п.4 ч.1 ст.379, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 12 травня 2020 року.