Справа № 591/4786/19
Провадження № 2/591/501/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря судового засідання - Майбороди А.О.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 16 серпня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться у неї на утриманні. Позивачrf зазначає, що підставою для розірвання шлюбу та стягнення аліментів є ті обставини, що ОСОБА_3 з липня 2014 року з ними не проживає, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, а з листопада 2016 року дитини зовсім не бачив та не цікавився її життям. Протягом останніх двох років виїжджав на роботу за кордон. Під час короткого спільного життя з`ясувалося, що вони мають різні погляди на життя та моральні цінності, між ними зникло взаєморозуміння, натомість після народження дитини вона стала відчувати прояви неповаги до себе з боку відповідача. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе.

Позивачка вказує на те, що у вересні 2015 року, щоб мати хоч якийсь дохід, вона змушена була перервати відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, та влаштуватися на роботу за сумісництвом, а з вересня 2016 року - стати до роботи за основним місцем роботи та продовжити роботу за сумісництвом. Зараз працює лише за основним місцем роботи й не має повного навантаження, змушена відмовлятися від виїзних заходів щодо підвищення кваліфікації через те, що виховує дитину одна. Позивачка вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Такий належний рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти. Відомостей про дохід відповідача не має, бо останні два роки він проживав і працював за кордоном. Тому при сплаті відповідачем аліментів у розмірі 2000 грн. щомісяця буде забезпечуватися в певній мірі їх рівність при несенні обов`язку утримання дитини.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що відповідач зовсім не спілкується ні з дитиною, ні з нею, уникає зустрічі для перемовин щодо долі та майбутнього дитини (на час складання позову знаходився у м. Суми, не відповідав на електронні повідомлення, приховував час свого приїзду, під час телефонної розмови посилався на зайнятість та відсутність часу для зустрічі), вважає, що доцільним буде визначити місце проживання дитини зі нею.

За таких обставин, просить розірвати шлюб, укладений між сторонами; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з серпня 2019 року і до повноліття дитини; визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 серпня 2019 року позовна заява була залишена без руху, позивачці запропоновано в строк не більше десяти днів з дня вручення копії вказаної ухвали усунути недоліки.

19 вересня 2019 року позивачка надала суду документи на виконання ухвали суду від 08 серпня 2019 року та ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2019 року відкрито провадження по справі, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 20 грудня 2019 року о 09 год. 30 хв.

20 грудня 2019 року від Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надійшов висновок, в якому зазначено, що спеціалістом служби у справах дітей Сумської міської ради ОСОБА_5 16 грудня 2019 року проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 про що складено акт. Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає з сином ОСОБА_4 , батьками, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та братом ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 . Власником будинку, зі слів заявниці, є її батько ОСОБА_8 . Батьки заявниці пенсіонери, брат працює на залізниці, ОСОБА_1 працює вчителем у Сумській загальноосвітній школі № 27. Будинок, у якому проживає родина, 1-поверховий, складається з 4-х кімнат, коридору, кухні та санвузла, наявне електро- газо- та водопостачання. У будинку наявні необхідні для проживання меблі та побутова техніка. Умови для проживання дитини за даною адресою створені: ОСОБА_4 має окрему кімнату, забезпечений спальним місцем, місцем для навчання, має шафу для зберігання одягу та особистих речей, дитина забезпечена одягом, засобами гігієни, іграшками. У ході бесіди з дитиною, ОСОБА_4 розповів, що йому з мамою добре жити, що його батька звати ОСОБА_11 і він зараз за кордоном, приїздив до нього давно. Зі слів ОСОБА_1 стосунки у них в родині доброзичливі. З ОСОБА_3 вони не проживають однією сім`єю з липня 2014 року. Син ОСОБА_4 проживає весь час з нею. У телефонній розмові з ОСОБА_3 16 грудня 2019 року, спеціалістом служби у справах дітей Сумської міської ради ОСОБА_5 повідомлено відповідача про наявність позову про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини та з`ясовано, що відповідач не заперечує проти визначення місця проживання сина ОСОБА_4 з матір`ю, ОСОБА_1 . Враховуючи викладене Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.44).

20 грудня 2019 року протокольною ухвалою підготовче судове засідання відкладено до 20 січня 2020 року 14 год. 30 хв. в зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача та відсутністю відомостей про його належне повідомлення про дату та час судового засідання.

20 січня 2020 року протокольною ухвалою суду в підготовчому засіданні оголошено перерву до 07 лютого 2020 року за клопотанням відповідача про надання часу для надання відзиву на позов.

07 лютого 2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що з позовними вимогами він не згоден, вважає доводи позивачки необґрунтованими, оскільки він добровільно надавав кошти на утримання дитини, і в подальшому буде надавати утримання сину. Однак, так як він має непостійний мінливий дохід, бо важко знайти стабільну роботу із високою зарплатою - він не заперечує проти судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій формі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказує на те, що він, добровільно здійснював або перерахування, або передачу грошових коштів готівкою ОСОБА_1 і на утримання сина. Крім цього він постійно купує необхідні речі та іграшки для дитини. Зазначає, що у відповідача на утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого відповідач сплачує щомісячно аліменти в розмірі не менше 1000,00 грн. Звертає увагу, що позивачка у своїй позовній заяві не надає підтвердження своїх витрат на утримання дитини.

Посилаючись на вказане, просить суд позов про стягнення аліментів на утримання сина задовольнити частково, стягнути аліменти з нього на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій формі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду і до повноліття дитини. Стосовно розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина разом з матір`ю - не заперечує проти задоволення позову (а.с. 66).

07 лютого 2020 року протокольною ухвалою суду в підготовчому засіданні оголошено перерву до 02 березня 2020 року, надано час позивачці надати відповідь на відзив.

11 лютого 2020 року від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якому вона категорично не згодна з доводами відповідача про його добровільне надання коштів на утримання дитини та зазначає, що з липня 2014 року ОСОБА_3 не здійснював жодного перерахування чи передачі коштів готівкою на утримання сина. До досягнення 6-місячного віку дитини ОСОБА_3 у міру своїх можливостей дійсно дбав про сина, купував необхідні речі та іграшки, проте після прийняття спільного рішення у червні 2014 року не жити більше разом, залишив 800 грн., а також до дня народження дитини у листопаді 2014 року, у листопаді 2015 року та останній раз у листопаді 2016 року приносив готівку в сумі 500 грн. та іграшку. Саме ці факти стали підставою для ствердження відповідачем того факту, що він добровільно надає кошти на утримання дитини, купує необхідні речі та іграшки. На сьогоднішній день інших коштів та ніяких перерахувань не отримувала, саме це і змусило її подати позовну заяву до суду про стягнення аліментів. Зазначає, що всі витрати на утримання сина, а також додаткові витрати на розвиток та лікування дитини повністю всі ці роки лягали на нею.

Позивачка зазначає, що дитина зараз перебуває у віці, коли для здорового розвитку йому потрібна їжа, багата на вітаміни, мінерали та поживні речовини, а також йому потрібен одяг, взуття, книжки та предмети побуту, але продукти здорового харчування та непродовольчі товари для дітей мають високі ціни. У вересні цього року він піде до школи, і матеріальні трати суттєво збільшаться.

Вказує на те, що згідно з додатком №5 Методики визначення прожиткового мінімуму, затвердженої Міністерством праці та соціальної політики України за №178/147/31 від 03 лютого 2017 року зі змінами та доповненнями, умовний приклад розрахунку вартості набору продуктів харчування для дітей віком від 6 до 18 років складає 1583,69 грн. на місяць, а розмір прожиткового мінімуму на дитину, без урахування витрат на лікування та розвиток - 2987, 15 грн.

Відповідач у відзиві на позов скаржиться на відсутність стабільної роботи із високою зарплатою, проте працювати офіційно не бажає, а свій неофіційний дохід приховує. Отримувати мінімальну зарплату він не хоче, натомість дитині пропонує лише половину прожиткового мінімуму. Протягом останніх двох років він виїздив на заробітки за кордон, але доказів свого неофіційного доходу не надає.

Позивачка зазначає, що працює вчителем, має неповне навантаження через те, що виховує дитину сама, свій дохід, менший за середню зарплату по місту, не приховує. Сплати заборгованості за попередні роки також не вимагає, натомість вимагає стягнення аліментів у твердій грошовій формі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з серпня 2019 року і до повноліття, так як дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку.

Просить позов до ОСОБА_3 задовольнити повністю (а.с.76).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 березня 2020 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу для розгляду по суті на 28 квітня 2020 року о 14 год. 00 хв.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково: повністю визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з позивачкою, частково визнає позовні вимоги про стягнення аліментів: не заперечує проти стягнення аліментів в сумі 1100 грн.

Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, надано суду заяву про розгляд справи у йоговідсутність, раніше поданий висновок про визначення місця проживання дитини підтримує у повному обсязі.

Суд, заслухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 16 серпня 2013 року, який зареєстровано Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції за актовим записом №841, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 26).

Згідно вимог ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам їхніх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.

В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, відповідач вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, судом встановлено наступні обставини.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини та довідкою про склад сім`ї ( а.с. 27, 28).

За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_3 є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.67), а також з 10 лютого 2020 року має постійне місце роботи (а.с. 101).

В той же час на обгрунтування позовних вимог щодо розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем доходу, в тому числі за кордоном, також як і не доведено його розмір.

Суд враховує те, що відповідач має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1500 грн. 00 коп.

За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 02 серпня 2019 року.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Входячи з того, що відсутні докази на підтвердження неправомірної поведінки позивача, яка б перешкоджала вихованню нею дитини, відсутні виняткові обставини, за яких малолітню дитину слід розлучити з матір`ю, а тому суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 142, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 16 серпня 2013 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції за актовим записом №841.

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 02 серпня 2019 року.

Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 19 вересня 2019 року за квитанцією № 0.0..1 в сумі 768 грн. 40 коп., тобто в розмірі 384 грн. 20 коп. та 50% судового збору, сплаченого 02 серпня 2019 року за квитанцією №0.0..1 в сумі 768 грн. 40 коп., тобто в розмірі 384 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКППНОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, місцезнаходження: м. Суми, вул. Харківська, 35, .

Повне судове рішення виготовлене 04 травня 2020 року.

Суддя А.П.Сидоренко