Справа № 310/825/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

11 вересня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,

позивача- ОСОБА_1 ,

представника позивача- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 . Відповідач значиться зареєстрованими у вказаному будинку.

Позивач вказав, що вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1997 року по кінець 2017 року, на теперішній час з відповідачем ніяких стосунків не має, відповідач на протязі останніх шести місяців створює для неї та її сина нестерпні умови проживання в її будинку, у зв`язку з чим, вона та її син вимушені йти на ночівлю до знайомих та рідних.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали судові пояснення, аналогічні, викладеним у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Третя особа- ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши позивача, представника позиивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.04.2018 року за реєстроваим № 2-223, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних будинкової книги для реєстрації громадян, що мешкають в будинку АДРЕСА_1 , у вказаному будинку зареєстроване місце проживання відповідача по справі - ОСОБА_5 , який був зареєстрований 12.12.1997 року за згодою минулої власниці ОСОБА_6 .

З`ясовано, що в період часу з 1997 року по кінець 2017 року, позивач з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а з січня 2017 року позивач та відповідач проживають в будинку, як чужі люди, спільне господарство не ведеться.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач постійно зловживає спиртними напоями, провокує скандали, сварки, погрожує фізичною розправою позивачу та її сину.

Встановлено, що відповідач не працює, кошти на утримання будинку, оплату житлово- комунальних послуг не надає, бере кредити в банках та витрачає їх на спиртні напої, а також привласнює речі позивача, продукти харчування, які вони з сином купують.

Відповідно до постанов Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31.10.2019 року та від 03.12.2019 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В ході судового розгляду встановлено, що жодних домовленостей про порядок користування житловим майном між позивачем та відповідачем не встановлено.

Вищевказані факти також були підтверджені показаннями свідків, які були опитані судом в ході судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11).

Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві.

За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача такими, що втратив право користування будинком, належним ОСОБА_1 на праві приватної власності. Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені

у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 21 вересня 2020 року.

Суддя Н. І. Черткова