Справа №154/28/20
Провадження №2/167/193/20
РІШЕННЯ
08.05.2020 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Сіліча І.І.
секретаря судових засідань - Ісакової Н.Ю.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рожище цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
08.01.2020 року представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" Гребенюк О.С. звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7 600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві. Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконувала, у неї станом на 31 жовтня 2019 року утворилась заборгованість в розмірі 121 136,53 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 4 929,47 грн. та заборгованості по відсоткам за період з 26 листопада 2007 року по 31 жовтня 2018 року в розмірі 116 207,06 грн. Враховуючи наведене, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 121 136,53 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1 921 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання заяви, згідно з умовами якої відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
У заяві зазначено, що відповідач ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Своїм підписом вона підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Відповідач погодилась із тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Встановлено, що у заяві містяться персональні дані відповідача, контактна інформація, дата та її підпис, а також дані про істотні умови кредитного договору, а саме розмір кредитного ліміту - 250,00 грн., базова процента ставка - 22,8% на місяць із розрахунку 360 днів у році, розмір комісії - 1% від суми заборгованості, строк дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії карти. Погашення щомісячних платежів в розмірі 7% від суми заборгованості здійснюється шляхом внесення коштів на карту так і списанням банком коштів з карти № НОМЕР_1 (а.с.10).
Позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого позивачем станом на 31 жовтня 2019 року нарахована заборгованість на суму 121 136,53 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 4 929,47 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 26 листопада 2007 року по 31 жовтня 2018 року в розмірі 116 207,06 грн., про що свідчить наданий розрахунок заборгованості (а.с.6-9).
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Умови таких договорів у сфері кредитних правовідносин розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, так як друга сторона (споживач послуг банку) лише приєднується до договору, з умовами якого він ознайомлений.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено свій висновок, що «Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку», «Тарифи банку», які не підписані позичальником, не є складовою частиною кредитного договору, оформленого шляхом заповнення анкети-заяви.
Таким чином, за відсутності доказів того, що саме подані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг розуміла відповідач під час підписання заяви, ознайомилася та погодилася із ними, ці Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма укладеного із відповідачем договору про надання банківських послуг.
Судом встановлено, що додані до матеріалів справи Умови та Правила надання банківськихї послуг не містять підтверджень, що саме їх розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин з тих підстав, що ці Умови не є складовою укладеного сторонами договору про надання банківських послуг.
За частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.
Частиною четвертою статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.
Так, відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (у редакції, що діяла на час прийняття банком рішення про підвищення процентної ставки) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-57цс12, від 30 листопада 2016 року у справі № 6-82цс16, від 14 грудня 2016 року № 6-2315цс16, від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.
Отже, вищезазначені норми визначають правові наслідки неповідомлення або неналежного повідомлення банком позичальника про будь-яку зміну відсоткової ставки за кредитом, яким є недійсність такого правочину.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як вбачається з матеріалів справи, в заяві ОСОБА_1 від 26 грудня 2007 року базова процентна ставка за кредитним лімітом погоджена сторонами в розмірі 22,8 % річних.
Згідно розрахунку заборгованості, у період часу кредитування відповідача з 26 грудня 2007 року по 31 грудня 2012 року відсотки нараховувалися позивачем за процентною ставкою 22,8 % річних, з 03 січня 2013 року по 31 серпня 2014 року - 30 % річних, з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,8 % річних, а з 1 квітня 2015 року по 31 жовтня 2018 року - 43,2 % річних (а.с.6-9).
Враховуючи вищенаведене, оскільки встановлений Умовами та Правилами надання банківських послуг порядок повідомлення клієнта про зміну процентної ставки не може бути застосований до спірних правовідносин з тих підстав, що ці Умови не є складовою укладеного сторонами договору про надання банківських послуг, а іншого порядку вони не погодили, повідомлення позичальника про зміну процентної ставки за користування кредитом повинно відбуватися у порядку, визначеному статтею 1056-1 ЦК України.
В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про підвищення відсоткової ставки, а тому немає підстав вважати, що позивач має право на стягнення відсотків у більшому розмірі, ніж це визначено в заяві позичальника і вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами є обґрунтованими лише щодо 22,8 % річних, оскільки вони передбачені умовами договору, який підписаний сторонами, що узгоджується з вимогами статті 1048 ЦК України.
А тому, дослідивши представлений суду розрахунок заборгованості в сукупності з іншими доказами у справі, з урахуванням збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку без повідомлення позичальника, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по відсоткам за кредитним договором нарахована за період з 26 грудня 2007 року по 31 грудня 2012 року (остання дата, коли відсотки нараховувалися за процентною ставкою 22,8 % річних, колонка «Загальний залишок заборгованості за відсотками»), що складає 13 177,6 грн.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 929,47 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 26 грудня 2007 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 13 177,6 грн. всього 18 107,07 грн.
Згідно ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Аналізуючи вищевказане положення законодавства, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційний розміру задоволених позовних вимог в сумі 287,14 грн. (18 107,07/121 136,53*1921).
На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 141, 247, 259, 263-268, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 207, 509, 526, 527, 530, 626, 628, 634, 638, 651 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 ЦК України, суд,-
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість, згідно Заяви № б/н від 26 грудня 2007 року в сумі 18 107 (вісімнадцять тисяч сто сім) грн. 07 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 287 (двісті вісімдесят сім) грн. 14 коп.
В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» строки подачі апеляційної скарги на рішення суду продовжуються на строк дії карантину.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського,1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення в повному обсязі складено 08.05.2020 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч