РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Моргун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на утримання дитини. В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, почуття любові та прихильності, довіра один до одного, сторони спільно не проживають з серпня 2019 року, відповідач зловживає алкоголем та застосовує фізичну силу до неї, позивач просить суд розірвати шлюб, оскільки подальше збереження його суперечить її інтересам та інтересам малолітньої дитини. У зв`язку з тим, що між сторонами не досягнуто домовленості про спосіб участі батька в утриманні дитини просить стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні 20 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовільнити. В судове засідання 04 травня 2020 року позивач та її представник ОСОБА_5 не з`явились, подавши до суду заяву, про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні 20 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнав, не заперечував проти визначення місця проживання дитини з матір`ю. Позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1050 гривень, просив врахувати, що на даний час не працює, інших утриманців не має.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають до задоволення повністю, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення частково.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , що видане 19 вересня 2011 року, сторони по справі зареєстрували шлюб 19 вересня 2011 року у Белзькій міській раді Сокальського району, Львівської області , актовий запис № 8.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , що видане 26 січня 2012 року стверджується народження у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 доньки ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Ч.1 ст. 51 Конституції України та ч.1 ст. 24 СК України проголошують, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз даних норм свідчить, що особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, зважаючи на те, що у суду відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання, за наявності для того законних підстав суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в цій частині.

Ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, домовленість між батьками про спосіб участі в утриманні дитини відсутня, відповідач на даний час не працює, а також законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів, який може бути присуджений до стягнення, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини в розмірі 1200 гривень щомісячно.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Керуючись статями 105,110,112, 180-184 Сімейного кодексу України, статтями 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19 вересня 2011 року у Белзькій міській раді Сокальського району, Львівської області , актовий запис № 8.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя -