ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/3606/19
Провадження № 22-ц/4820/428/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

за участю апелянта та її представника,

представника позивачів,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2019 року, суддя Шевцова Л.М., у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та майнової шкоди,

встановив :

В травні 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної злочином.

В обґрунтування позову позивачами зазначено, що ОСОБА_1 10.06.2015 року під час зустрічі з ОСОБА_3 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману під вигаданим приводом надання допомоги в знятті прокляття з сім`ї потерпілої ОСОБА_3 запевнила останню в правдивості своїх намірів, у зв`язку із чим запропонувала ОСОБА_3 передати належні їй золоті вироби та грошові кошти для проведення відповідного обряду зняття прокляття, на що остання погодилася та передала ОСОБА_1 пару золотих сережок 585 проби вагою 10 грамів вартістю 4594 грн. 60 коп., що належали ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності, 1600 грн., що належали на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 та грошові кошти в сумі 29 000 дол. США. Вказане майно ОСОБА_1 привласнила, чим вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України. Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та засуджено до позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією всього майна.

Позивачі просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 6194 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000 грн., на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди 2297 грн., на відшкодування моральної шкоди 50000 грн., на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 29 000 дол. США, моральну шкоду в розмірі 100000 грн.; на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 170000 рос. руб. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду заподіяну злочином в сумі 6194 грн., на користь ОСОБА_3 2297грн., на користь ОСОБА_4 29 000 дол. США, що станом на 21.05.2019 року еквівалентно 759 800 грн., на користь ОСОБА_5 17000 російських рублів, що станом на 21.05.2019 року становить 69700 грн. В решті позову відмовлено, вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд не повно встановив обставини справи, що входили до предмета доказування, не перевірив їх належними доказами, зокрема не взяв до уваги, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження права власності на майно, вартість якого є предметом даного позову, розміру завданої шкоди. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не визнані потерпілими у відповідному кримінальному провадженні, тому не мають права на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивачів в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.06.2015 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кам`янець-Подільському ОСОБА_1 шляхом обману, під вигаданим приводом надання допомоги в знятті прокляття з сім`ї ОСОБА_3 , заволоділа золотими виробами та грошовими коштами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_3 , будучи введеною в оману щодо дійсності намірів ОСОБА_1 і довіряючи останній, розраховуючи на повернення належного їй та її близьким родичам майна, передала відповідачці пару золотих сережок вартістю 4594 грн. 60 коп., які належали їй та кошти в сумі 1600 грн., що належали її батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Крім того, ОСОБА_3 , будучи обманутою щодо дійсності намірів ОСОБА_1 та продовжуючи довіряти останній, вдруге передала ОСОБА_1 29000 дол. США, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 10.06.2015 року становило 613930 грн., станом на 31.05.2019 року 759800 грн., які також належали її батькам ОСОБА_4 і ОСОБА_2 .

В подальшому ОСОБА_3 передала відповідачці ОСОБА_1 17000 російських рублів, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 10.06.2015 року становило 64430 грн. та станом на 31.05.2019 року - 69700 грн., які належали рідному брату її матері ОСОБА_2 , - ОСОБА_5 , які він передав для встановлення надгробного пам`ятника.

Таким чином ОСОБА_1 шляхом обману заволоділа майном позивачів на загальну суму 852444 (вісімсот п`ятдесят дві тисячі чотириста сорок чотири) грн.

Задовольняючи позов в частині стягнення майнової шкоди на користь позивачів та відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди суд першої інстанції прийняв до уваги вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2018 року, яким було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_1 шляхом обману заволоділа майном потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на загальну суму 688230 грн. 28 коп., чим завдала останнім майнову шкоду в указаному розмірі. Дії ОСОБА_1 є злочинними та її вину доведено матеріалами кримінальної справи щодо вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Разом з тим, відмовляючи у стягненні моральної шкоди, суд вказав, що доказів спричинення відповідачкою позивачам вказаної шкоди не здобуто.

Висновок суду першої інстанції є обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12.12.2018 року за наслідком апеляційного перегляду вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 24.05.2018 рокувстановлено, що ОСОБА_1 10 червня 2015 року близько 16 год. 05 хв. в АДРЕСА_1 . Кам`янці-Подільському по вул АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , під час зустрічі з потерпілою ОСОБА_3 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, під вигаданим приводом надання допомоги в знятті прокляття з сім`ї потерпілої ОСОБА_3 , запевнила останню в правдивості своїх намірів, заздалегідь знаючи, що даний факт не відповідає дійсності, у зв`язку з чим виконати обіцянку вона ніколи не зможе, запропонувала ОСОБА_3 передати належні її сім`ї золоті вироби та грошові кошти для проведення відповідного обряду зняття прокляття.

Потерпіла ОСОБА_3 , будучи введеною в оману щодо дійсності намірів обвинуваченої ОСОБА_1 і довіряючи останній, розраховуючи на повернення належного їй та її близьким родичам майна, у власній квартирі АДРЕСА_4 , взяла золоте кільце 585 проби вагою 3 грама вартістю 459 грн. 46 коп. за один грам золота у виробі загальною вартістю 1378 грн. 38 коп., золотий браслет 585 проби вагою 5 грамів вартістю 459 грн. 46 коп. за один грам золота у виробі загальною вартістю 2297 грн. 30 коп., які належали їй на праві приватної власності, пару золотих сережок 585 проби вагою 10 грамів вартістю 459 грн. 46 коп. за один грам золота у виробі загальною вартістю 4594 грн. 60 коп., які належали на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_2 , грошові кошти в сумі 1600 грн., що належали на праві спільної сумісної власності подружжя потерпілій ОСОБА_2 та її чоловіку ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 170000 російських рублів, вартість яких згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 10.06.2015 року становила 3 грн. 79 коп. за 10 російських рублів на загальну суму 64430 грн., які належали рідному брату потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_5 , з якими приблизно о 17 год. повернулася до попереднього місця зустрічі з ОСОБА_1 . Після цього ОСОБА_1 , продовжуючи свій єдиний злочинний намір на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, переконала ОСОБА_3 у тому, що для зняття вищевказаного прокляття необхідні ще грошові кошти, які ОСОБА_3 необхідно принести разом із зазначеними вище грошовими коштами та ювелірними виробами на нове обумовлене місце зустрічі, а саме до будинку АДРЕСА_2 .

Потерпіла ОСОБА_3 , залишаючись бути обманутою щодо дійсності намірів обвинуваченої ОСОБА_1 та продовжуючи довіряти останній, повернулась до свого місця проживання, де відшукала ще грошові кошти в сумі 29000 дол. США, вартість яких згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 10.06.2015 року становила 21 грн. 17 коп. за 1 дол. США на загальну суму 613930 грн., які належали на праві спільної сумісної власності подружжя потерпілій ОСОБА_2 та її чоловіку ОСОБА_4 , з якими та раніше взятими зазначеними вище грошовими коштами і ювелірними виробами приблизно о 19 год. 00 хв. прибула до обумовленого з ОСОБА_1 місця зустрічі, де передала їх останній. Отримавши від потерпілої ОСОБА_3 грошові кошти та ювелірні вироби, обвинувачена ОСОБА_1 , доводячи до кінця свій злочинний намір, сказала потерпілій ОСОБА_3 пробігти три перехрестя і на третьому прочитати молитву «Отче Наш», а повертаючись назад, зірвати із дерев дев`ять листків, що ОСОБА_3 і зробила. А коли повернулась, виявила, що ОСОБА_1 зникла із грошовими коштами та ювелірними виробами у невідомому напрямку.

Таким чином обвинувачена ОСОБА_1 шляхом обману заволоділа майном потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на загальну суму 688230 грн. 28 коп., чим завдала останнім майнову шкоду в указаному розмірі.

Частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного прав (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж вартості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Оцінивши докази в справі суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач неправомірними діями заподіяла позивачам майнову шкоду, привласнивши злочинним шляхом майно, що належить їм на праві власності.

Таким чином, враховуючи неправомірну поведінку відповідача, встановлену судовими рішеннями вину останньої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та стягнення з відповідача заподіяної позивачам майнової шкоди.

Посилання апелянта щодо відсутності доказів на підтвердження позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 6194,60 грн. є безпідставними, оскільки вказана шкода заподіяна заволодінням парою золотих сережок, що належали ОСОБА_2 загальною вартістю 4594,60 грн. та 1600 грн. грошових коштів, що належали на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Звернення до суду з позовом одним із подружжя про стягнення на його користь повної вартості шкоди, заподіяному майну, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, відповідає нормам чинного законодавства.

Необґрунтованими є також доводи апелянта щодо безпідставності стягнення на користь ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 2297 грн., оскільки, як вбачається з вироку суду від 24.05.2018 року, вартість золотого браслета, що належав ОСОБА_3 на праві приватної власності, яким заволоділа ОСОБА_1 , становила 2297 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання відповідача на те, що оскільки позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не були визнані потерпілими в кримінальній справі, тому у них не має права на звернення до суду з даним позовом є необґрунтованим, оскільки предметом позову є відшкодування майнової шкоди, і відсутність у вказаних позивачів статусу потерпілих в кримінальному провадженні жодним чином не впливає на їх цивільну процесуальну дієздатність в даній справі.

Інші доводи апелянта зводяться виключно до переоцінки доказів у справі і не впливають на законність прийнятого судового рішення.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції допущено описку щодо розміру суми майнової шкоди, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 , оскільки еквівалентна сума в національній валюті, що була стягнута з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 не відповідає розміру коштів стягнутих у російських рублях. Враховуючи, що суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями виправити описку допущену судом першої інстанції, вказане питання належить розглянути суду першої інстанції в порядку визначеному законом.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для розподілу судових витрат між сторонами відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2020 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко