Справа № 219/3795/20
Провадження № 2-н/219/828/2020
У Х В А Л А

про відмову у видачі заяви про видачу судового наказу

28 квітня 2020 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Медінцева Н.М., розглянувши заяву Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробнича одиниця «Костянтинівкатепломережа» про видачу судового наказу про стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2020 року заявник Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробнича одиниця «Костянтинівкатепломережа», місцезнаходження якого за адресою: 84551, Донецька обл., м. Часів Яр, вул. Привокзальна, 2, , звернулось з заявою до ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , про видачу судового наказу про стягнення суми боргу за комунальні послуги за період з 01 жовтня 2010 року по 01 лютого 2020 року в сумі 49252,58 грн., інфляційні збитки в сумі 17685,53 грн., 3% річних в розмірі 4686,55 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 210,20 гривень.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у видачі заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі заяви про видачу судового наказу у разі, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, а також , якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, з боржниками договір про надання послуг не укладався. Крім того, заявник просить стягнути заборгованість, яка утворилася за період більший ніж три роки до дати звернення з заявою про видачу судового наказу до суду.

У випадках споживання послуг без укладання письмового договору фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі. Розмір та підстави виникнення такої заборгованості повинні встановлюватись судом в позовному провадженні.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином заявник звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за період за межами позовної давності.

З положень ч. 3 ст. 267 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Застосування строку позовної давності вирішується в судовому засіданні за клопотанням сторони у справі, тому при постановлені судового наказу буде порушено право боржника щодо застосування позовної давності. Договір про збільшення позовної давності у письмовій формі з боржником не укладався, тому із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржників в порядку наказного провадження, вони будуть позбавлені можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим можуть бути обмежені їх права.

За таких обставин, приходжу до висновку, що в даному випадку у видачі судового наказу слід відмовити, роз`яснивши заявнику його право на звернення з вказаними у заяві вимогами в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України, ст.ст. 163,165,166,260,261,353,354 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробнича одиниця «Костянтинівкатепломережа» у видачі судового наказу про стягнення суми боргу за комунальні послуги з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Заяву разом з доданими до неї матеріалами, повернути заявнику та роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з цими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ст. 164 ч. 2 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження, сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана за порядком передбаченим ст. 355 ЦПК України, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, згідно якого процесуальні строки, визначені ст. 354 ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Медінцева