СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/62/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

серетаря судового засідання Шелудько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києва скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Левіцького Тимофієя Костянтиновича про арешт коштів боржника, накладеного на підставі виконавчого листа Святошинського районного суду м.Києва у справі №2-2641-1/10,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2019 року до Печерського районного суду м.Києва надійшла вказана скарга.

Ухвалою суду від 08.05.2019 року справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м.Києва. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями справу передано 16.12.2019 року судді Миколаєць І.Ю.

Скаржник просить скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Левіцького Т.К. про арешт коштів боржника, накладеного на підставі виконавчого листа Святошинського районного сду м.Києва у справі №2-2641-1/10.

Скарга вмотивована тим, що 08.04.2019 року старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левицьким Т.К. була винесена постанова про накладення арешту на кошти боржника. Підставою для винесення постанови став: виконавчий лист № 2-2641-1/10 виданий 11.10.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» 162 1718,80 грн.

Про зазначене виконавче провадження заявник дізнався лише в момент отримання вищезазначеної постанови, а саме, 30.05.2019 року. Постанову ОСОБА_1 отримав у поштовому конверті, який був надісланий простою поштою без повідомлення про вручення, та знаходилось у поштовій скрині. Постанови про відкриття виконавчого провадження заявнику не надсилалось, тому вважаю, що оскаржувана постанова винесена з порушенням ЗУ «Про виконавче провадження», тому просить її скасувати так як не мав можливості виконати зобов`язання добровільно.

Сторони в судове засідання не зявилися про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Згідно із ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

Суд не вбачає підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного:

Оскаржуваною є постанова старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Левіцького Тимофієя Костянтиновича про арешт коштів боржника, накладеного на підставі виконавчого листа Святошинського районного суду м.Києва у справі №2-2641-1/10.

Відповідно до статті 1 Закону України«Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 10 Закону України«Про виконавче провадження»заходами примусового виконання рішень є: 1) зокрема, звернення стягнення на кошти, … інше майно (майнові права) боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 5,7 ст. 26 Закону України Про виконавче провадженняв иконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходита майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеномуст.56 цього Закону.

Статтею 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: зокрема, п.7: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом).

Аналізуючи оскаржувану постанову на предмет її відповідності вимогам закону, що регулює дані питання, суд робить такі висновки.

В оскаржуваній Постанові з назвою «про арешт коштів боржника» вказано: з метою забезпечення виконання рішення суду, керуючись ст.56 Закону Про виконавче провадження, виконавець Постановив: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках.

Заявник не оскаржує наявності підстав для накладення арешту на майно та/або кошти боржника, в тому числі і на рахунках, не оспорює наявність відкритого виконавчого провадження, наявності не виконаного рішення суду про стягнення чи будь-які інші дії виконавця, пов`язані з винесенням даної постанови.

Виходячи з невиконання рішення боржником і з наявності відкритого виконавчого провадження про стягнення грошової суми, виконавець мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення арешту на майно, в тому числі на кошти боржника, що знаходяться на його рахунках у банках. Тому по змісту і суті постанова є законною і правомірною.

Щодо скасування постанови щодо накладення арешту на рахунок, то суд виходить з наступного.

Розглядаючи скаргу в межах наведених в ній доводів, проаналізувавши зміст постанови, надані докази у їх сукупності і застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд не встановив протиправності в діях виконавця і не встановив підстав для скасування вказаної постанови у вказаній заявником частині.

За змістом постанови, в ній не накладено арешт на конкретний рахунок боржника.

Таким чином, відсутні підстави для висновку, що оскаржуваною постановою державний виконавець наклав арешт на кошти боржника, саме на вказаному ним рахунку, який є соціальним. Таких дій державний виконавець, принаймні в межах даної постанови, не вчинив, і відповідної постанови не виніс. Тому в межах розгляду даної скарги суд не вбачає підстав для визнання постанови незаконною, а дій виконавця, що виніс дану постанову про накладення арешту на грошові кошти , що містяться на рахунках не є протиправними.

Статтею 447 ЦПК передбачено право сторони виконавчого провадження оскаржити такі дії/ бездіяльність виконавця, якими порушено їхні права чи свободи. Такого порушення у даному випадку не встановлено.

Згідност.451 ЦПК Україниу разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У даному випадку не встановлено протиправних дій або бездіяльності виконавця (в межах поданої скарги і викладених у ній доводів); не встановлено незаконності чи протиправності оскаржуваної постанови, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови. Скарга необґрунтована, в ній слід відмовити.

Керуючись ст.ст.447,450,451 ЦПК України,Законом «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Левіцького Тимофієя Костянтиновича про арешт коштів боржника, накладеного на підставі виконавчого листа Святошинського районного суду м.Києва у справі №2-2641-1/10 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення, через Святошинський районний суд м.Києва.

Суддя: І.Ю. Миколаєць