Справа № 367/3529/18
Провадження №2/367/1071/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

04 травня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді Оладько С.І

за участі секретаря Герус Н

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБЫЗНЕС» про відшкодування шкоди

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що 09.03.2015 року близько 21год.00хв. по вул. Пісочній в м. Ірпінь Київської області, водій ОСОБА_2 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Volkswagen Transporter», д.р.н. НОМЕР_1 , з метою уникнення зіткнення з невстановленим досудовим слідством автомобілем, який рухався по його смузі руху в зустрічному напрямку, виїхав на узбіччя з правої сторони відносно свого напрямку руху і здійснив зіткнення з парканами, що огорожують подвір`я будинку №14 та №16 по вул. Пісочна в м. Ірпені Київської області . В результаті даної ДТП пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Ірпінській центральній міській лікарні .

Постановою слідчого СВ Ірпінського MB ГУ МВС України в Київській області капітана міліції ОСОБА_4 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000513 від 10.03.15, закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення .

В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, матері загиблого ОСОБА_1 було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IY від

01.07.2004р.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.р.н. НОМЕР_1 , була застрахована у Відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0943864.

Керуючись Пунктом 1.3. статті 1 Закону №1961-IV, представник Позивача, 30.05.2018р. повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом №1961-1V, із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування пов`язану із заподіянням моральної шкоди, із витратами на спорудження надгробного пам`ятника; із втратою годувальника.

Вказану заяву відповідач отримав 20.06.2017 року.

Листом від 10.07.2017р. Відповідач повідомив Позивача про необхідність надання додаткових документів .

08.08.2017 року, представником Позивача було надано Відповідачу весь необхідних перелік документів для виплати страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника .

21.11.2017 року, Відповідач прийняв рішення про виплату Позивачу страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою та витратами на спорудження надгробного пам`ятника, а щодо відшкодування пов`язаного із втратою годувальника - відмовив з посиланням на те, що Позивачем не доведено факту перебування останнього на утриманні в

загиблого .

Позивач вважає,що рішення Відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника,було прийнято з порушенням норм чинного законодавства України.

Позивач зазначає,що відповідно до ст.. 1200 ЦК України до осіб, що мають право на відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника,

слід віднести непрацездатних осіб, які були на утриманні;непрацездатних осіб, які мали на день смерті потерпілого право на одержання від нього утримання.

В розумінні вище наведеної норми ЦК України, Позивач є особою, яка, за житія свого сина, мала право на одержання від нього утримання, оскільки досягла пенсійного віку та відносилась до непрацездатних осіб. Факт досягнення Позивачем пенсійного віку підтверджується зокрема довідкою Управління ГІФУ у місті Ірпені Київської області .

Отже, Позивач є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю сина ОСОБА_3 , оскільки на день його смерті мала право на одержання від нього утримання.

Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 1 січня по 1 вересня 2015 року було встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1 218.00 грн..

Отже, загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою Позивачем годувальника становить 43 848.00 гр.

26.01.2018р. між Позивачем та ТОВ "АВТОПОМІЧ УКРАЇНА" укладено Договір про надання правничої допомоги (, предметом якого сторони визначили, що Виконавець бере на себе зобов`язання надавати Замовнику правничу допомогу по стягненню з ПрАТ СК "БРОКБІЗНЕС" грошових коштів (в тому числі пені, 3% річних та інфляційних втрат) пов`язаних з відшкодуванням шкоди завданої внаслідок ДТП, яка мала місце 09.03.2015 в м. Ірпені Київської області за участю автомобіля марки «Volkswagen Transporter», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який здійснив зіткнення транспортного засобу з огорожею, що призвело до травмування пасажира ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий внаслідок травмування помер в Ірпінській центральній міській лікарні.

TОВ "АВТОПОМІЧ УКРАЇНА" є організацією, яка спеціалізується на наданні юридичних послуг Правнича допомога, обумовлена договором про надання правничої допомоги, надавалась Директором ТОВ "АВТОПОМІЧ УКРАЇНА", ОСОБА_5 , який являється адвокатом, а тому має право на надання правничої допомоги Позивачу.

З матеріалів справи слідує те, що адвокатом за надання правничої допомоги, пов`язаної з підготовкою справи до розгляду та збору доказів, було витрачено 8 (вісім) годин.

За надану правничу допомогу, Позивач сплатив 6400,00 грн., що підтверджується банківською квитанцією. Вказана правнича допомога була надана з розрахунку вартості однієї нормо години адвоката, що становить 800,00 грн.. Вартість однієї нормо години адвоката у розмірі 800,00 грн. відповідає середній ціні ринку послуг адвоката у місті Київ, та до цього ж, не перевищує гранично допустимий розмір компенсації витрат на правничу допомогу визначену Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", який 15.12.2017 року втратив свою чинність.

У зв`язку із розглядом даної справи в суді, Позивач очікує можливість понесення наступних судових витрат:

нa професійну правничу допомогу при розгляді справи в апеляційному та касаційному суді - до 10000,00 грн.;пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів - до 5000 грн.;пов`язані із проведенням експертизи - до 5000,00 грн.;

пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - до 3000,00 грн.;

пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду - до 1000,00 грн..

Позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» на користь ОСОБА_1 43848,00 гр страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника;6400.00 гр судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Позивач та її представник у судове засідання 04.05.2020р не з`явились,про день та час розгляду справи повідомлені належним чином,про що у справі є розписка,заяву про відкладення розгляду справи до суду не подали. 17.12.2018р (а.с.62).,14.06.2019р (а.с.90-91),28.11.2019р (а.с.97) представник позивача подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача,позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача у судове засідання 04.05.2020р не з`явився,про день так час розгляду справи повідомлений належним чином,про що є у справі розписка,заяву про відкладення розгляду справи до суду не подав. 03.09.2018р відповідач подав до суду відзив на позовну заяву,згідно якої позовні вимоги не визнає з тих підстав,що згідно довідки з Пенсійного фонду від 21.07.2017р позивачу нараховувалась пенсія в суммі 2489,79гр,що є більшим за розмір прожиткового мінімуму встановленого законом України «Про Державний бюджет України на 2015р»,згідно якого в період з 01.01.2015р пол. 30.08.2015р встановлений прожитковий мінімум у розмірі 1176грн (а.с.45-46).

Враховуючи викладені обставини суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону».

Відповідно до ч. 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом».

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У судовому засіданні встановлено,що 09.03.2015 року близько 21год.00хв. по вул. Пісочній в м. Ірпінь Київської області, водій ОСОБА_2 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Volkswagen Transporter», д.р.н. НОМЕР_1 , з метою уникнення зіткнення з невстановленим досудовпм слідством автомобілем, який рухався по його смузі руху в зустрічному напрямку, виїхав на узбіччя з правої сторони відносно свого напрямку руху і здійснив зіткнення з парканами, що огорожують подвір`я будинку №14 та №16 по вул. Пісочна в м. Ірпені Київської області . В результаті даної ДТП пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Ірпінській центральній міській лікарні .

Постановою слідчого СВ Ірпінського MB ГУ МВС України в Київській області капітана міліції Харченка І .Б. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000513 від 10.03.15, закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення .Наведені обставини справи підтверджуються у судовому засіданні копією постанови про закриття кримінального провадження (а.с.74),копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (а.с.75.)

Також,у судовому засіданні встановлено,що позивач по справі ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджується копією свідоцтва про його народження. (а.с.8),актовим записом про одруження,копією свідоцтва розірвання шлюбу та копією свідоцтва про одруження позивача(а.с.76-78).

У судовому засіданні встановлено,що станом на дату дорожньо-транспортної пригоди,а саме на 09.03.2015р, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.р.н. НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ страховій компанії «БРОКБІЗНЕС», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0943864, що підтверджується витяг з Централізованої бази даних МТСБУ (а.с.18)та копрією заначеного полісу (а.с.47).

Відповідно до статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на дату ДТП: «Уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в редакції чинній на дату ДТП: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом ЗО днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування».

Згідно п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, серед іншого, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до пункту 27.1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні встановлено,що позивач по справі звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування,що підтверджується копією заяви (а.с.19)та копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.20).21.11.2017року, відповідач прийняв рішення про виплату позивачу страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою та витратами на спорудження надгробного пам`ятника,та виплатив позивачу 22 069,96грн,що підтверджується копією платіжного доручення №15300 від 21.11.2017р (а.с.27)та листом від 14.02.2018р,згідно якого відповідач зазначив,що сума страхового відшкодування складається з 7308грн моральної шкоди , 14 616грн витрати на поховання та пеня 146,96грн(а.с.26).Також, згідно листа ПАТ страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» від 21.11.2017р (а.с.24) вбачається,що позивачу було відмовлено у виплаті відшкодування пов`язаного із втратою годувальника .

Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України «У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учто, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягла пенсійного віку, встановленого законом - довічно: 3) інвалідам - на строк їх інвалідності: 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті ".

Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одною померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку .

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 165/325/17)зазначено,що за змістом абзацу 1 частини першої та частини другої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Суд роз`яснив, що коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

А відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи.

Для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, що має бути підтверджене належними і допустимими засобами доказування, як-то довідка про розмір пенсії, довідка про доходи тощо.

Верховний Суд звернув увагу, що якщо предметом позову є відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі.»

У судовому засіданні встановлено,що позивач на дату дорожньо-транспортної пригоди,а саме станом на 09.03.2015р, була пенсійного віку.Згідно двідки Управління ПФУ у м.Ірпені від 21.07.2017р позивач за березень 2015р отримала пенсію у розмірі 2489грн,що підтверджується зазначеною довідкою (а.с.14).

Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015р» « Установити у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 вересня - 1330 гривень». Тобто, станом на час дорожньо-транспортної пригоди 09.03.2015 позивач мала дохід більший ніж прожитковий мінімум на місяць,встановлений законом.У зв`язку з чим суд вважає позивач не набула права на утримання,передбаченого ч 1 ст. 1200 ЦК України.

З наведених вище підстав суд не приймає до уваги відповідь на відзив позивача,який був поданий до суду 24.09.2018р(а.с.53)

Враховуючи викладені обставини суд відмовляє позивачу у позовних вимогах про стягнення із відповідача 43 848гр страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника.

Позивач також просить стягнути із відповідача 6400грн витрат понесених на правничу допомогу.

Поскільки суд відмовляє позивачу у позовних вимогах про стягнення страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника ,то не підлягають до відшкодування і судові витрати,понесенні позивачем по даній справі,у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у вимогах в частині стягнення із відповідача 6 400 грн судових витрат.

Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі ст.. 164-167,170,180,182 СК України,керуючись ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення суду направити сторонам по справі для відома.

Суддя: С.І. Оладько