БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/151/2020
Провадження № 2/497/263/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретарів - Стоянової І.М., Ковтун О.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, та просить суд постановити рішення яким:

- усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_2 після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на її, позивача користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 261.20 гривень.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_4 , який на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, загальною прощею 87.1 кв. м, розташований за тією ж адресою: АДРЕСА_1 .

Стверджує, що за життя ОСОБА_4 не склав заповіт, а тому спадкування всіх його прав та обов`язків здійснюється за законом. Відповідач ОСОБА_2 є дружиною покійного ОСОБА_4 , а відтак є спадкоємцем першої черги, та момент його смерті відповідач була зареєстрована разом зі спадкодавцем в одному домоволодінні.

Позивач вважає, що відповідача як спадкоємця необхідно усунути від права на спадкування з тих підстав, що померлий ОСОБА_4 являвся важко хворим, повністю втратив зір ще в 2016 році, був лежащим, потребував сторонньої допомоги, втім відповідач відмовлялась надавати покійному будь-яку допомогу, не цікавилась його станом здоров`я, а в червні 2019 року взагалі покинула його, та пішла з дому, не попередивши нікого, тобто оставила його на призволяще.

Вона, позивач постійно дбала, утримувала, лікувала та доглядала брата, а згодом в зв`язку з його смертю, здійснила його поховання за власні кошти, усі поминальні обіди також здійснювала самостійно, дружина навіть на похорони не прийшла.

За таких умов вважає, що оскільки відповідач ухилялася від надання допомоги своєму чоловіку, просить суд усунути її від права на спадкування.

Ухвалою суду від 06.02.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 13:00 годину 27 лютого 2020 року (а.с.39).

27 лютого 2020 року закрито підготовчий розгляд та призначено справу до судового розгляду (а.с.49).

В судове засідання 06.04.2020 року сторони не прибули в зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 14.05.2020 року, а потім на 15.05.2020 року (а.с.81).

Будучи присутніми в судовому засіданні 15.05.2020 року:

- позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Надала пояснення з підстав зазначених в позові.

- відповідач позовні вимоги визнала цілком і беззаперечно, підтвердила доводи позивача та обставини за яких вона, відповідач покинула незрячого, лежачого і безпомічного, важко хворого чоловіка одного, без будь-якої допомоги та засобів до існування. Не заперечувала, що подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини за законом, втім наразі на спадщину не претендує, і погоджується аби її усунули від права на спадкування.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 21 серпня 2019 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, загальною прощею 87.1 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

На момент смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована дружина померлого ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області за №752/02-39 від 05 грудня 2019 року (а.с.29).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарно хворого КУ «ЦРЛ Ізмаїльського району» від 22 травня 2014 року у ОСОБА_4 наявні такі захворювання: « OD терминальная декомпенсированная + капли глоукома; OS откритоугольная ІІ В- С (капли) глаукома; OU ядерная катаракта, ІІ ЭС, миопия высокой степени» (а.с.20).

Згідно листа виконкому Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області за №391/02-39 від 03 липня 2019 року адресованого в.о. директору територіального центру Болградського районної адміністрації Одеської області, виконавчий комітет просив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 розмістити в будинок милосердя в с. Криничне, Болградського району Одеської області як особу яка опинилась в складні життєвій ситуації (а.с.30).

За даними акту Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області за №751/02-39 від 05 грудня 2019 року житель села ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишився в складних життєвих умовах, так як останній сліпий та перебував у лежачому стані, його дружина ОСОБА_2 пішла з дому та покинула чоловіка. На момент смерті ОСОБА_4 - дружина ОСОБА_2 була відсутня та не приймала участі при поховання чоловіка (а.с.31).

В судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_6 - сусідка померлого (а.с.87-88), ОСОБА_7 - товариш померлого (а.с.89-90), ОСОБА_8 - невістка позивача (а.с.91-92), які підтвердили, що дійсно відповідач по справі ОСОБА_2 в червні 2019 року покинула свого чоловіка ОСОБА_4 , важко хворого, сліпого, лежачого, в безпорадному стані, одного, без засобів до існування, пішовши з дому проживати в інший населений пункт. Свідки пояснили, як доглядали за ОСОБА_4 до поки не приїхала сестра ОСОБА_1 , яка взяла на себе весь тягар по догляду за хворим, купувала ліки, засоби гігієни, памперси, готувала їжу, сплачувала послуги медичної сестри та доглядальниці. Поховання також здійснила сестра самостійно, і усі поминальні обіди, за місцевими обрядами.

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідки є сусідами, друзями, родичами померлого гр. ОСОБА_4 , і добре знали його і його сім`ю.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

В абзаці першому пункту шостого постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої ст.1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно із нормами Сімейного кодексу України. При цьому слід врахувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку .

У листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Вищий спеціалізований суд України зазначив: «Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування».

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Також суд приймає до уваги, що відповідач визнала позовні вимоги цілком і беззаперечно, тобто наявність обставин, передбачених ч. 5 ст.1224 ЦК України, а відтак суд приходить до висновку, що вимоги позивача про усунення від права на спадкування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, в силу названих процесуальних вимог закону, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 1261.20 гривен на підставі ст.141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.1217, 1223, 1224 ЦК України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95,133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування - задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 31 січня 2014 року Болградським РС ГУ ДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_3 від права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 31 січня 2014 року Болградським РС ГУДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 26 січня 1999 року Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір у розмірі 1 261.20 (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Болградський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п.3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо … апеляційного оскарження судового рішення … продовжуються на строк дії такого карантину".

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення виготовлено 18.05.2020 року.

Суддя С.В.Кодінцева