ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/510/20 Номер провадження 22-ц/814/1922/20Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Процая Володимира Миколайовича, представника ОСОБА_1 , на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24 липня 2020 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей і за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, витребування малолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2020 року ОСОБА_2 у межах розгляду цивільної справи № 545/510/20 звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області із заявою про забезпечення позову, просила забезпечити позов шляхом встановлення запропонованого нею графіку зустрічей з її малолітніми дітьми, зобов`язавши ОСОБА_1 забезпечити явку дітей у визначене судом місце для проведення зустрічей.

В обґрунтування заявленої вимоги посилалася на те, що ОСОБА_1 чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, а встановлення судом графіку зустрічей з дітьми забезпечить відновлення і налагодження стосунків з ними до вирішення судом питання про їхнє місце проживання.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24 липня 2020 року заява ОСОБА_2 задоволена.

Встановлено ОСОБА_2 графік зустрічей з її малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вільний від їх навчання час, кожного понеділка, середи та п`ятниці протягом однієї години з 15 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. в присутності кваліфікованого професійного психолога з багаторічним досвідом роботи у сфері захисту прав дитини ОСОБА_5 , в приміщенні Центру надання соціальних послуг Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 7, к.114, без присутності ОСОБА_1 , починаючи з дати постановлення ухвали і до набрання чинності рішення суду по справі № 545/510/20.

Встановлено ОСОБА_2 графік зустрічей з її малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,. та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вільний від їх навчання час, кожної суботи протягом однієї години з 14 год. 30 хв. до 15 год. 30 хв. в приміщенні практикуючого, кваліфікованого дитячого психолога ОСОБА_6 , за адресою: м.Полтава, вул. Анатолія Кукоби, 27, без присутності ОСОБА_1 , починаючи з дати постановлення ухвали і до набрання чинності рішення суду по справі № 545/510/20.

Зобов`язано ОСОБА_1 кожного понеділка, середи та п`ятниці протягом однієї години з 15 год. 00 хв. до 17 год.00 хв. забезпечити явку малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Центру надання соціальних послуг Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за адресою: м.Полтава, вул. Шевченка 7, к.114 для зустрічей з ОСОБА_2 з метою відновлення відносин та налагодження емоційного контакту, починаючи з дати постановлення ухвали і до набрання чинності рішення суду по справі № 545/510/20.

Зобов`язано ОСОБА_1 кожної суботи протягом однієї години з 14 год. 30 хв. до 15 год. 30 хв. забезпечити явку малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до приміщення практикуючого, кваліфікованого дитячого психолога ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 для зустрічей з ОСОБА_2 з метою відновлення відносин та налагодження емоційного контакту, починаючи з дати постановлення ухвали і до набрання чинності рішення суду по справі № 545/510/20.

В апеляційній скарзі адвокат Процай В.М., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_2 , поклав на ОСОБА_1 надмірно обтяжливий обов`язок забезпечувати явку дітей чотири дні на тиждень, не врахувавши зайнятості ОСОБА_1 на роботі (шестиденний робочий тиждень), наявності у нього транспортного засобу, а також відстань від його місця проживання до місць зустрічей з дітьми.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , повторно навела доводи своєї заяви про забезпечення позову та стверджує, що рішенням суду, яке оскаржується, забезпечено її право на спілкування з дітьми, оскільки ОСОБА_1 продовжує перешкоджати їй у цьому, не дивлячись на відсутність судового рішення про позбавлення її батьківських прав. Стверджуючи про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

З посиланням на долучені світлокопії документів, у відзиві, зокрема, наголошується на тому, що ОСОБА_1 не надав суду жодних даних про свою роботу, проте з графіків роботи і табелів використання робочого часу оператора газорозподільної станції четвертого розряду ТОВ «Оператор газотранспортної системи України), де працює ОСОБА_1 , вбачається, що останній має змогу забезпечувати явку дітей згідно графіку, який визначений судом.

Звернута увага на те, що за місцем проживання ОСОБА_1 зареєстровано вісім осіб, за самим ОСОБА_1 зареєстровано два автомобілі, за членами його сім`ї ще три автомобілі.

У відзиві стверджується, що ОСОБА_2 не заперечує відшкодувати ОСОБА_1 витрати на забезпечення явки дітей для побачень, але у цьому разі ОСОБА_1 має визначитися з транспортним засобом, яким буде користуватися для доставки дітей, для того, щоби мати можливість розрахувати його витрати.

Окрім того, ОСОБА_2 має змогу самостійно забирати дітей для побачень і привозити їх назад, оскільки має у користуванні автомобіль.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей і зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, витребування малолітніх дітей, визначення місця проживання малолітніх дітей, стягнення аліментів.

У шлюбі ОСОБА_7 мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які, наразі, проживають з батьком.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічі матері з дітьми у порядку, що запропонований заявницею, є співмірними з предметом спору між сторонами і забезпечать як право на матері на спілкування з дітьми, так і інтереси дітей.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною другою ст.150 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною третьою ст.150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

З матеріалів справи вбачається, що ключовим питанням для обох сторін спору є місце проживання їхніх дітей. За станом на цей час діти проживають разом з батьком ОСОБА_1 , при цьому ОСОБА_2 , мати дітей, позбавлена можливості спілкуватися зі своїми дітьми у нормальному загальноприйнятному порядку.

З огляду на наведене слід погодитися з доводами ОСОБА_2 та, відповідно, висновками судку першої інстанції про те, що вона як мати до вирішення спору по суті має право на регулярне спілкування зі своїми дітьми задля збереження зв`язку з ними.

Разом з тим, є очевидним те, що між сторонами у справі існує гострий особистий конфлікт, у якому обидві сторони зосередилися виключно на своїх власних амбіціях.

Проте, при вирішенні будь-якого спору щодо дитини, у тому числі і про її місце проживання, у першу чергу мають бути забезпечені інтереси самої дитини, а вже тільки потім інтереси батьків (ст.7, ст.141, ст.161 СК України, ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.1 ст.3, ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, параграф 76; рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, параграф 54).

На переконання апеляційного суду визначений судом першої інстанції графік побачень з дітьми: чотири рази на тиждень по дві години з виїздом із с.Гожули (місце проживання дітей) до м.Полтави, не в повній мірі забезпечує інтереси малолітніх дітей, оскільки для дітей основним є перебування у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Враховуючи вік дітей (дев`ять і п`ять років), регулярні, майже через день поїздки в інше місце, навіть для побачень з матір`ю, але у присутності чужої людини, навіть фахівця-психолога, очевидно істотно змінять їхній сталий уклад життя.

Окрім того, головним є те, що як ОСОБА_2 , так і суд першої інстанції не взяли до уваги загальновідому обставину оголошений у країні карантин у зв`язку з пандемією COVID-19, адже перебування поза межами свого місця проживання і контактування з іншими особами об`єктивно збільшує ризик зараження.

З огляду на наведене, а також задля забезпечення інтересів малолітніх дітей та балансу інтересів сторін спору апеляційний суд визнає за доцільне змінити графік побачень ОСОБА_2 з дітьми, а саме один раз на тиждень кожної суботи протягом однієї години з 14 год. 30 хв. до 15 год. 30 хв. в приміщенні практикуючого, кваліфікованого дитячого психолога ОСОБА_6 , за адресою: м.Полтава, вул. Анатолія Кукоби, 27, без присутності ОСОБА_1 ; а з 15.30 до 18.00 кожної суботи проводити час особисто з дітьми на власний розсуд з урахуванням їхнього стану здоров`я та потреб без участі ОСОБА_1 , зобов`язавши ОСОБА_2 забезпечити повернення дітей за місцем проживання ОСОБА_1 о 18.30, починаючи з дати постановлення ухвали і до набрання чинності рішення суду по справі № 545/510/20.

Що стосується питання про зустрічне забезпечення, то у цій справі відсутні обставини, передбачені ч.3 ст.154 ЦПК України, а в інших випадках суд вправі, але не зобов`язаний вирішити питання про зустрічне забезпечення.

ОСОБА_1 , порушуючи в апеляційній скарзі питання про зустрічне забезпечення, не навів розрахунку навіть приблизних можливих витрат, пов`язаних із забезпеченням явки дітей для зустрічей із матір`ю.

З урахуванням доводів відзиву на апеляційну скаргу і долучених до нього доказів, зокрема про наявність транспортних засобів у обох сторін, пропозиції ОСОБА_2 про самостійне забезпечення явки дітей на побачення власним транспортом апеляційний суд позбавлений можливості об`єктивно вирішити питання про зустрічне забезпечення.

Окрім того, ОСОБА_1 не позбавлений можливості окремо звернутися до суду із заявою про зустрічне забезпечення.

Отже, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті заявлених вимог.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Процая Володимира Миколайовича, представника ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Встановити такий графік побачень ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,:

один раз на тиждень кожної суботи протягом однієї години з 14 год. 30 хв. до 15 год. 30 хв. в приміщенні практикуючого, кваліфікованого дитячого психолога ОСОБА_6 за адресою: м.Полтава, вул. Анатолія Кукоби, 27, без присутності ОСОБА_1 ;

а з 15.30 до 18.00 кожної суботи проводити час особисто з дітьми на власний розсуд з урахуванням стану здоров`я та потреб дітей без участі ОСОБА_1 , зобов`язавши ОСОБА_2 забезпечити повернення дітей за місцем проживання ОСОБА_1 о 18.30, починаючи з дати винесення цієї постанови до набрання чинності рішення суду по справі № 545/510/20.

Зобов`язати ОСОБА_1 кожної суботи забезпечити явку малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 14 год. 30 хв. до приміщення практикуючого, кваліфікованого дитячого психолога ОСОБА_6 , за адресою: м.Полтава, вул. Анатолія Кукоби, 27 для зустрічей з ОСОБА_2 , починаючи з дати винесення цієї постанови і до набрання чинності рішення суду по справі № 545/510/20.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23 вересня 2020 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов