Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/919/19 Провадження № 2/391/53/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2020р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретаря судового засідання Степанової Л.Г.,

за участі представника відповідача Поліщук Ю.Р.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу),-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача виплаченого страхового відшкодування в сумі 24 454,26 грн. в порядку регресу, яке було виплачене позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за участю відповідача ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що 08.12.2016 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір № АК/5238812 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземного транспортного засобу «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 . 02.10.2017 сталася ДТП за участю автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , винний водій ОСОБА_2 . Відповідно до постанови Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30.10.2017 ДТП 02.10.2017 сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 ПДР, та останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

До ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся із письмовою заявою потерпілий ОСОБА_1 щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору № АК/5238812 від 08.12.2016.

За результатами дослідження № SOS-186779 від 04.10.2017 та розрахунку страхового відшкодування до нього про вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 , у розмірі 24 454,26 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути із відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 24 454,26 грн. та понесені судові витрати.

26.12.2019 ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Ухвалою суду від 27.01.2020 за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_1 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.(а.с.134)

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві та доказах про відшкодування її довірителем завданої шкоди ОСОБА_1 повністю.

Залучений у якості третьої особи, що не заявляє вимог на предмет спору ОСОБА_1 повідомив суду, що після дорожньо-транспортної пригороди (ДТП) він ОСОБА_2 з нем не поспілкувався, і він вирішив звернутись страхової компанії останнього (ПАТ СК «ПЗУ Україна») з заявою про ДТП. Однак через декілька днів відповідач сам знайшов його і зазначив, що повністю відшкодує ремонт його автомобіля добровільно. Коли 13.10.2017 його автомобіль було відремонтовано, ОСОБА_2 або його син, він не пам`ятає точно хто саме, приїхав до СТО та останній розрахувався за ремонт. Точної суми він не пам`ятає, однак більше 12 тис. грн.. Після цього, він написав відповідну розписку. Також зазначив, що грошей він від відповідача не отримував, відповідач з СТО розраховувався самостійно. Пізніше, після декількох місяців він отримав відшкодування від страхової компанії. Також зазначив, що не знав, що треба звертатись з відповідною заявою до страхової.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

За вимог Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 02.10.2017 о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Кропивницькому по вулиці 40-р.Перемоги при виконанні обгону не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , при цьому було пошкоджено транспортні засоби. За Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_2 , визнано винним в дорожньо-транспортній пригоді подія якої сталася 02.10.2017 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 10.11.2018.(а.с.55-56)

Відповідно до частини четвертої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Як убачається з матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 02.10.2017 автомобіль «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 було забезпечено ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5238812 строком дії з 09.12.2016 року до 08.12.2017 року включно. (а.с. 44).

02.10.2017 потерпілий ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку. (а.с. 46).

Згідно Страхового Акту № UA 043/L01/01 від 31.10.2017 та Розрахунку страхового відшкодування від 31.10.2017 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження складає 24 454,26 грн. (а.с. 76-77).

За результатами дослідження Звіту про розрахунок розміру збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу № SOS-186779 від 04.10.2017 матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власнику транспортного засобу «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження, визначений на підставі Протоколу огляду і калькуляції відновлювального ремонту складає 24 454,26 грн. (а.с.57-75).

ОСОБА_1 отримав страхове відшкодування в сумі 24 454,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7608 від 31 жовтня 2017 року.

Відповідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

За нормою ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву, де позовні вимоги не визнав з тих причин, що потерпілий ОСОБА_1 скористався своїм правом звернення до нього за повним відшкодуванням завданої ним шкоди, та отримав її у вигляді відновленого після ДТП автомобіля. Про це свідчить розписка від 13.10.2017, оригінал якої був досліджений в судовому засіданні. Водночас був позбавлений можливості оспорити суму страхового відшкодування, оскільки не знав про факт звернення ОСОБА_1 до СК та про виплату йому страхової компенсації.

Дослідивши докази надані відповідачем судом встановлено, що потерпілий у ДТП ОСОБА_1 надав ОСОБА_4 розписку від 13.10.2017 про те, що його автомобіль «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_3 за рахунок ОСОБА_4 відновлено повністю, претензій до останнього немає.(а.с.104).

Згідно правової позиції ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в частині, що стосується відповідальності безпосереднього винуватця, то вищезазначений пункт наголошує на тому, що суд повинен перевірити виконання двох умов: 1) наявність згоди винуватця самостійно відшкодувати шкоду (якщо такої не було, то виплату повинен був здійснити страховик); 2) винуватець виконав покладений на нього обов`язок щодо письмового повідомлення страховика про настання страхового випадку протягом трьох робочих дні.

Верховний Суд України розглянув справу № 6-2808цс15 у своїй постанові від 20.01.2016 прийшов до наступних висновків: «Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності».

Вищезазначений правовий висновок був неодноразово підтриманий Верховним Судом України і в інших справах, наприклад, у постановах: № 6-725цс16 від 14.08.2016; № 756/12292/14-ц від 26.10.2016; № 760/25782/14-ц від 21.12.2016.

Більше того, новостворений Верховний Суд підтримувався такої позиції, яка зазначена у постановах: № 553/219/16-ц від 06.02.2018 року; № 760/4117/16-ц від 07.02.2018 року; № 344/7069/15-ц від 14.02.2018 року; № 344/10730/15-ц від 14.02.2018 року; № 642/9163/15 від 19.02.2018 року; № 296/9478/13-ц від 12.03.2018 року; № 910/7496/17 від 15.03.2018 року; № № 296/587/17 від 28.03.2018 року; № 761/30666/16-ц від 12.04.2018 року; № 753/13595/15-ц від 18.04.2018 року;№ 678/20/16-ц від 25.04.2018 року; № 910/9029/17 від 27.04.2018 року; № 352/2740/14-ц від 02.05.2018 року; № 381/394/17 від 30.05.2018 року; № 541/3258/15-ц від 13.06.2018 року; № 761/34627/16-ц від 27.06.2018 року; № 750/9590/16-ц від 02.07.2018 року.

Зазначені позиції Верховного Суду України та новоствореного Верховного Суду захищають інтереси, як потерпілої сторони так і винної особи.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_1 , надав пояснення де підтвердив, що дійсно ОСОБА_2 відшкодовано вартість ремонту його автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_3 . Ним написано розписку, претензій матеріального характеру до останнього немає

В статті 61 Конституції України, зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 24 454,26 грн., оскільки в даному випадку потерпілий ОСОБА_1 є недобросовісною третьою особою за договором страхування, так як отримав відшкодування шкоди двічі, одночасно в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. ОСОБА_1 мав вільно, на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, що відповідає правовій позиції, наданій Верховним Судом України у постанові № 6-2808цс15 від 20.01.2016, але він не мав права отримувати одночасно відшкодування шкоди і від ОСОБА_2 , і від ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду через Компаніївський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.03.2020.

Відомості про учасників сторін:

Позивач: Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «ПЗУ України», юридична адреса: 04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, 40, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податку НОМЕР_4 .

Третя особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер платника податку НОМЕР_5 .

Суддя: В.ЧЕРВОНОПИСЬКИЙ