Справа № 177/1847/19
Провадження № 2-о/177/9/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 лютого 2020 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

представника заінтересованої особи Атаманчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Криворізький районний відділ головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання в Україні,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник 15.11.2020 звернувся до суду з указаною заявою та просив суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 (день проголошення незалежності України) та станом на 13.11.1991 (день набрання чинності Законом України «Про громадянство України»), що є необхідним для оформлення громадянства України за територіальним походженням. В обґрунтування заявлених вимог вказував, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в с. Чкаловка Криворізького району Дніпропетровської області. У 1987 році закінчив заочну середню школу в м. Кривий Ріг. Був зареєстрований з 1984 року по 1985 рік в АДРЕСА_1 . У зв`язку з призовом до Радянської армії, 1985 року знятий з місця реєстрації за вказаною адресою. Фактично, з 24.02.1986 і по теперішній час зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У період з 1988 по 1993 р.р. працював на різних посадах в аеропорту Кривий Ріг Дніпропетровського об`єднаного авіазагону, що підтверджується відповідною довідкою. Заявник також вказував, що 10.05.1984 був документований паспортом громадянина СРСР, при цьому, його заміну у встановленому законом порядку своєчасно не здійснив. Звернувшись 14.08.2019 до Криворізького районного відділу головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України із заявою анкетою про оформлення паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки, отримав відповідь від 03.09.2019 про зупинення розгляду його заяви. Вказана відповідь мотивована тим, що відповідно до даних Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, неможливо підтвердити реєстрацію його місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, тому рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991.

Заявник ОСОБА_1 правом на участь у судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Криворізького районного відділу головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Атаманчук М.М. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, яка підтверджена доказами.

Суд, вислухавши представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи зі змісту вказаної норми, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому, не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Як встановлено судом, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чкаловка Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.05.1972 (а.с.15).

Заявник 10.05.1984 отримав паспорт, на той час громадянина СРСР, у якому пізніше, відповідно до встановленого порядку, проставлено відмітку - «громадянин України». ОСОБА_1 в Україні також має реєстраційний номер облікової карти платника податків з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_2 (а.с.6).

У 1987 році ОСОБА_1 закінчив Криворізьку районну заочну середню школу м. Кривий Ріг, що підтверджується копією атестата про середню освіту (а.с.16).

Як засвідчують дані домової книги по Лозуватській сільській раді, ОСОБА_1 з 1984 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та знятий з реєстраційного обліку 15.04.1985 у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії.

У послідуючому, згідно з даних паспорта (а.с.6-7), з 24.02.1986 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , де і проживає до цього часу, що підтверджується даними погосподарської книги, а також відповідними правовстановлюючими документами на нерухоме майно на його ім`я (а.с.11-14).

Відповідно до розпорядження сільського голови від 09.02.2016 № 4 (а.с.18), вул. Леніна в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, перейменовано на вул. Миру.

Заявник ОСОБА_1 станом на час розгляду вказаної цивільної справи не провів заміну паспорта громадянина СРСР на паспорт громадянина України.

При зверненні ОСОБА_1 14.08.2019 із заявою до Криворізького районного відділу головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про оформлення йому паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки, йому надано письмову відповідь, згідно з якої розгляд його заяви припинено через відсутність підтвердження реєстрації його місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 24.08.1991 та 13.11.1991.

Згідно з листом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 13.02.2020 № 99, після зняття ОСОБА_1 15.04.1985 з реєстраційного обліку, факт його подальшої реєстрації місця проживання по Лозуватській сільській раді відсутній.

Однак, окрім вищевказаного, факт проживання ОСОБА_1 в Україні станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, а також і до цього часу, стверджується копією довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.01.2020 № 1.7-01, зі змісту якої слідує, що останній у період з 11.07.1988 по 17.09.1993, постійно працював, на різних посадах, в аеропорту Кривий Ріг Дніпропетровського об`єднаного авіазагону (на теперішній час КП «Міжнародний аеропорт Кривий Ріг» Криворізької міської ради).

Підстави та порядок набуття громадянства України регулюється нормами Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

Пунктом 44 цього Порядку встановлено, що разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається рішення суду.

Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України, їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, якийне суперечить закону.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства України, зважаючи на те, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, при цьому встановлення такого факту надасть можливість заявнику на законних підставах отримати паспорт громадянина України, в порядку п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 77, 81, 141, 259, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Криворізький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання в Україні, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чкаловка Криворізького району Дніпропетровської області. Ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.03.2020

Суддя: