Справа № 353/637/20
Провадження № 2/353/289/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н. І.,

з участю секретаря судового засідання - Гуцуляк Г.Я.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за вищевказаною адресою проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і їм на праві власності належав вищезазначений будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 (прийняла спадщину після смерті чоловіка, але не оформила свої спадкових прав). Ще за життя ОСОБА_2 посвідчила на її ім`я заповіт, яким заповіла їй все належне на день смерті майно. Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , шляхом подачі до нотаріальної контори у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини. Однак в нотаріальному порядку їй відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння.

У зв`язку з вищевказаним, позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності.

Представник відповідача - Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення, просив справу розглядати у його відсутність.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 2 Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області по с. Буківна станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була головою двору, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , значилось господарство особовий рахунок № НОМЕР_1 , суспільна група господарства колгоспна (а.с. 2). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 10.04.2019 року житловий будинок побудований у 1956 році (а.с. 6-8).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належало майно колгоспного двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 4, 5). Ще за життя ОСОБА_2 посвідчила заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все на що вона за законом матиме право заповіла позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту від 26.10.2010 року (а.с. 35 зворот).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_2 прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом із ним на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 544 від 27.09.2018 року (а.с. 3), з якої також вбачається, що час смерті ОСОБА_2 у господарстві за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована одна. Згідно відповідей приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 257/01-16 від 13.08.2020 року (а.с. 23) та ОСОБА_4 № 01-16/214 від 24.08.2020 року (а.с. 25), Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 449/01-16 від 11.08.2020 року (а.с. 24), спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

ОСОБА_1 (позивач) прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 34), а також отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.08.2018 року, успадкувавши земельну ділянку, яка не є предметом даного позову (а.с. 12).

Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 169/2017 від 24.05.2017 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_2 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла та частково оформила спадщину (а.с. 33-58), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає.

Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка в свою чергу успадкувала 1/2 частину цього ж домоволодіння в спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

Позивачу ОСОБА_1 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 202/02-31 від 21.07.2020 року (а.с. 9).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420,40 грн. (квитанція № 1.18947.1/282791850 від 03.08.2020 року (а.с. 15).

На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_2 .

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительці АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , сплачений нею по квитанції № 1.18947.1/282791850 від 03.08.2020 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 420 (Чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. Лущак