Провадження № 2/344/3229/20
У Х В А Л А

18 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права власності на частку в майні, -

В С Т А Н О В И В:

позивача звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на частку в майні, а саме на 2/7 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 , з тих підстав, що позивач вступив в спадкові права після смерті матері, до спадкового майна належить 1/7 вказаної земельної ділянки.

Відповідно до положень п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, згідно ч. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

В позові вказано, що заяву про прийняття спадщини було подано до належного органу, 01/09/2020 приватним нотаріусом Українець В.В. надано письмову відповідь позивачу №53/02-14, за змістом якої видати свідоцтво про право на спадщину не представляється можливим, оскільки спадкова частка земельної діянки, входить в склад спільної сумісної власності інших 7 осіб, не відокремлена, а відтак це є перешкодою у видачі позивача свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що при розгляді справ про спадкування суди мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно Глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено, що у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Однак, до матеріалів позовної заяви не додано копію Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Тож, позивачу необхідно надати суду постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, який уповноважений на видачу свідоцтва про право на спадщину у даній спадковій справі.

При цьому в позовній заяві не вказані обставини відмови в оформленні спадкових прав нотаріусом, який відкрив спадкову справу за заявою позивача та оскарження відповідної відмови. В свою чергу законом однозначно встановлено, що оформлення спадкових прав є дискреційним повноваженням нотаріуса, а не суду.

Відповідно до постанови ВС №2-390/2006 зверненню до суду має передувати вирішення питання про видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. У разі відмови нотаріуса позивач зобов`язаний надати суду судове рішення щодо вирішення відповідного спору. Таких доказів позивач суду не надав.

Відповідно до пункту 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Позивач просить суд визнати право власності на 2/7 частини земельної ділянки, з яких 1/7 не є спадковим майном, а набуто ним на підставі п.6 рішення Івано-Франківської міської ради №65-11 від 15.03.2017 про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність.

Згідно з способом захисту прав позивача просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, і що порушення таких прав здійснено відповідачами.

Однак в позові не вказана які саме дії відповідачів порушили права і інтереси позивача, хоча визнання права власності, як спосіб захисту цивільних прав та інтересів, визначено статтями 16 та 392 ЦК України, за приписами останньої передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Однак, в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить обставин щодо того, у який спосіб відповідачами порушено права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також зазначення доказів, що підтверджують дані обставини.

Позивачем не вказано на обставини та спосіб невизнання, оспорення чи порушення права позивача відповідачем, що є його обов`язком згідно статті 392 ЦК України.

Також процесуальним обов`язком позивача є зазначення всіх заінтересованих осіб, в розгляді спору. При цьому позивачем не надано відомостей про наявність чи відсутність інших спадкоємців померлої.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовну заяву належить залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків визначених в мотивувальній частині ухвали. Якщо позивач у встановлений строк відповідно до ухвали суду не виконає вимоги зазначені в мотивувальній частині ухвали, то на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позовна заява буде вважатися неподаною і буде йому повернута.

Відповідно до зазначеного суд,

П О С Т А Н О В И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права власності на частку в майні - залишити без руху, надавши строк 10 днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання позивачу.

Ухвала не оскаржується.

Суддя С.О. Бородовський