Справа № 541/2410/19
Провадження № 2-з/541/9/2020
У Х В А Л А

06 травня 2020 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Андрущенко-Луценко С.В.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

18.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовною заявою, яку в подальшому уточнив, до ОСОБА_2 , державного реєстратора відділу державної реєстрації при виконавчому комітеті Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Павленка Богдана Миколайовича про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно та визнання права власності на нежитлове приміщення.

04.05.2020 позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, згідно якої, просив суд: накласти арешт на нежитлове приміщення, їдальню, загальною площею 820 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що неприйняття судом заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

На судовий розгляд заяви сторони не викликалися, оскільки, згідно вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ст.150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, до яких зокрема належить накладення арешту на майно.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та вважає за необхідне застосувати такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно, для ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157, 353 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора відділу державної реєстрації при виконавчому комітеті Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Павленка Богдана Миколайовича про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно та визнання права власності на нежитлове приміщення, накласти арешт на нежитлове приміщення, їдальню, загальною площею 820 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Копію даної ухвали направити заявнику ОСОБА_1 , відповідачам ОСОБА_2 та державному реєстратору відділу державної реєстрації при виконавчому комітеті Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Павленку Б.М. для відому, та до Відділу реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області, що не перешкоджає зверненню ухвали до негайного виконання.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко