ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 травня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/1099/19

Головуючий у першій інстанції - Павленко О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/30/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

сторони:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області у складі судді Павленко О.В. від 05 серпня 2019 року, місце ухвалення рішення смт.Ріпки у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 08.09.2015 року у розмірі 54 076 грн. 30 коп. Вимоги заявленого позову Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 08.09.2015 року, ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 28 740 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням заяви про приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг" відповідач підтвердив свою згоду на те, що між ним та позивачем укладено договір про надання банківських послуг. Позивач вказує, що у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з врахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 16.05.2019 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 54 076 грн. 30 коп., яка складається із наступного: 24 065 грн. 11 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 12 936 грн. 43 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 13 284 грн. 58 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 738 грн. 93 коп. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 551 грн. 25 коп. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути на свою користь із відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.08.2019 року позовні Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.09.2015 року у розмірі 24 065 грн. 11 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати у розмірі 854 грн. 85 коп.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" просить скасувати оскаржуване рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.08.2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені, штрафів та ухвалити у вказаній частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 05.08.2019 року у оскаржуваній частині є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з`ясуванні доказів та обставин, що мають значення для справи, при цьому має місце невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" зазначає про безпідставність висновку суду першої інстанції про відмову у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки заборгованість за тілом кредиту складається із двох складових: 24 065 грн. 11 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 12 936 грн. 43 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Доводи апеляційної скарги стверджують, що банк надав відповідачу кредит, який відповідач не повернув, і за даних обставин у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту. Доводи апеляційної скарги вказують, що є необґрунтованим висновок суду першої інстанції відносно того, що оскільки Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, то вимоги банку в повному обсязі задоволенню не підлягають. Доводи апеляційної скарги зазначають, що з моменту підписання заяви, в силу вимог ч.1 статті 634 ЦК України, між банком та відповідачем було укладено договір шляхом приєднання відповідача до запропонованого банком договору. При цьому активація картки відповідачем та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними умовах про надання та обслуговування кредитних карток. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при розгляді даного спору не перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості та доводи банку відносно того, що відповідач користувався наданими йому грошовими коштами, частково виконував умови кредитного договору та сплачував заборгованість за укладеним договором, таким чином визнаючи свої зобов`язання за даним договором. Доводи апеляційної скарги вказують, що відмова судом першої інстанції у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також штрафів та пені за умовами укладеного договору є необґрунтованою, оскільки відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач не заперечував факту ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, не доводив, що його було ознайомлено з іншими Умовами та Правилами, а також не заперечував змісту даних Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, справа за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.08.2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.68,69,73-77), Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 обізнані про ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що між сторонами даного спору 08.09.2015 року було укладено договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 28 740 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2015 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якої виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну карту.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Як вбачається із наданого позивачем суду розрахунку заборгованості відповідача за договором №б/н від 08.09.2015 року (а.с.6-7), у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного із банком договору, станом на 16.05.2019 року сума заборгованості за даним договором становить 54 076 грн. 30 коп., яка складається із наступного: 24 065 грн. 11 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 12 936 грн. 43 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 13 284 грн. 58 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 738 грн. 93 коп. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 551 грн. 25 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 05.08.2019 року, частково задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції виходив із фактичних обставин справи та норм права, які регламентують спірні правовідносини, при цьому судом першої інстанції відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, було враховано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17-ц.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків рішення суду першої інстанції від 05.08.2019 року у оскаржуваній частині фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 05.08.2019 року у оскаржуваній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" зазначає про безпідставність висновку суду першої інстанції про відмову у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки заборгованість за тілом кредиту складається із двох складових: 24 065 грн. 11 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 12 936 грн. 43 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Доводи апеляційної скарги стверджують, що банк надав відповідачу кредит, який відповідач не повернув, і за даних обставин у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту. Доводи апеляційної скарги вказують, що є необґрунтованим висновок суду першої інстанції відносно того, що оскільки Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, то вимоги банку в повному обсязі задоволенню не підлягають. Доводи апеляційної скарги зазначають, що з моменту підписання заяви, в силу вимог ч.1 статті 634 ЦК України, між банком та відповідачем було укладено договір шляхом приєднання відповідача до запропонованого банком договору. При цьому активація картки відповідачем та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними умовах про надання та обслуговування кредитних карток. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при розгляді даного спору не перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості та доводи банку відносно того, що відповідач користувався наданими йому грошовими коштами, частково виконував умови кредитного договору та сплачував заборгованість за укладеним договором, таким чином визнаючи свої зобов`язання за даним договором. Доводи апеляційної скарги вказують, що відмова судом першої інстанції у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також штрафів та пені за умовами укладеного договору є необґрунтованою, оскільки відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач не заперечував факту ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, не доводив, що його було ознайомлено з іншими Умовами та Правилами, а також не заперечував змісту даних Умов та Правил надання банківських послуг.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 05.08.2019 року в оскаржуваній частині, виходячи із наступного.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 було отримано кредит у АТ КБ ''ПриватБанк'' у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, при цьому відповідач здійснював користування кредитними коштами та в добровільному порядку не повернув їх в повному обсязі.

З врахуванням приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини та фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимог заявленого позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 24 065 грн. 11 коп.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованої відмови судом першої інстанції у задоволенні іншої частини позовних вимог банку не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, виходячи із наступного.

Як вбачається із заяви відповідача від 08.09.2015 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.8), процентна ставка у вказаній заяві не зазначена, а також відсутня умова про відповідальність боржника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

До позовної заяви банком додано роздруківку витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме даний витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідач розумів, ознайомився і погодився з ним, укладаючи кредитний договір.

Відсутні також і докази того, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначених в даному документі розмірах і способу нарахування, оскільки цей доказ залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, не можуть вважатись складовою частиною спірного кредитного договору, і за вказаних обставин нарахування процентів, неустойки та штрафів у даному випадку є безпідставним.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, було враховано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17-ц, також судом першої інстанції було прийнято до уваги рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013.

Приймаючи до уваги наведене, а також зміст кредитного договору у даній справі, обсяг і зміст наданих банком Умов та правил надання банківських послуг, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ ''ПриватБанк'' було дотримано вимоги, визначені приписами Закону України ''Про захист прав споживачів'' щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

За даних обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 12 936 грн. 43 коп., нарахованої пені за прострочене зобов`язання у сумі 13 284 грн. 58 коп., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у сумі 738 грн. 93 коп., а також штрафів у сумі 3 051 грн. 25 коп. (500 грн. + 2 551 грн. 25 коп.) задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 05.08.2019 року у оскаржуваній частині, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 18.05.2020 року.

Головуючий: Судді: