ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2020 року м. Кропивницький

справа № 396/2338/14-ц

провадження № 22-ц/4809/1180/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Чельник О.І., Черненка В.В.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» на ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області у складі судді Гарбуз О.А. від 16 червня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП», заінтересовані особи - Новоукраїнський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про заміну сторони виконавчого провадження,-

встановив:

У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити сторону у виконавчому провадженні стягувача Публічне акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на його право наступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» за виконавчим листом № 396/2338/14-ц , виданим 12.11.2014 року, на підставі рішення Новоукраїнським районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2014 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014-09.5-80489 від 19.11.2007 року в сумі 36441,01 грн. та судових витрат 364,41 грн.

Заява мотивована тим, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014-09.5-80489 від 19.11.2007 року в сумі 36441,01 грн. та судових витрат 364,41 грн. Рішення набрало законної сили 07.11.2014 року.

12.12.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний індустріальний банк» був укладений договір відступлення права вимоги № 114/50 та договір відступлення прав за договорами застави від 18 грудня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. і зареєстрований у реєстрі під № 4338. Відповідно до зазначених договорів первісний кредитор передав (відступив), а ПАТ «КІБ» прийняв всі права вимоги до боржників за кредитними договорами та договорами забезпечення (застави), у тому числі і до ОСОБА_1

12 грудня 2017 року було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги, зокрема до боржника ОСОБА_1 перейшло від ПАТ «КІБ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП». Крім того, 18.12.2017 року між ПАТ «КІБ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави, у тому числі за договором застави автомобіля від 19 листопада 2007 року, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Виконавчий лист № 396/2338/14-ц виданий 12.11.2014 року на виконання рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27 жотвня 2014 року відносно боржника ОСОБА_1 знаходився на примусовому виконанні у Новоукраїнському районному відділі ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області за ВП № 46517953. Проте, 26.10.2017 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.2.ч.1. ст.. 37 Закону України «Про виконавче провадження», та може бути повторно пред`явлений до виконання, відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» протягом трьох років, тобто до 26.10.2020 року. Вказаний виконавчий лист було передану заявнику первісним кредитором.

У зв`язку з тим, що заборгованість стягнута за рішенням суду ОСОБА_1 не погашена, тому заявник має намір звернутися до органів виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду в якості сторони за виконавчими провадженнями, як правонаступник стягувача.

З цих підстав заявник просив заяву задовольнити.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області твід 16 червня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, скаржник звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27.10.2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором з №014-09.5-80489 від 19.11.2017 року, в розмірі 36441,01 грн. та судові витрати в розмірі 364,41 грн. Рішення набрало законної сили 07.11.2014 року.

12 листопада 2014 року на підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист /а.с.8/.

Постановою старшого державного виконавця Новоукраїнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у кіровоградські області Луговою В.В. від 26 жовтня 2017 року виконавчий лист № 396/2338/14 виданий 12.11.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014-09.5-80489 від 19.11.2007 року в сумі 36805,42 грн. повернуто стягувачу, у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення /а.с.9/.

12.12.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» був укладений договір про відступлення права вимоги №114/50 та договір відступлення права за договором застави від 18.12.2017 року /а.с.10-14, 18-19/.

12.12.2017 року між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» було укладено договір відступлення права вимоги /ас.21-24/.

Також між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» було укладено окремий договір про відступлення права вимоги за договором застави від 18.12.2017 року, нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №4339, згідно якого перейшли права, які забезпечують зобов`язання боржника за основним договором, а саме договір застави автомобіля від 19.11.2007 року нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №3163 /а.с.28-29/.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

За змістом частини першої статті 512 ЦК України відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18), у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10 (провадження №61-12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин».

Враховуючи те, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» набуло всіх прав кредитора ПАТ «КІБ», у тому числі на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , у зв`язку з чим товариство набуло прав стягувача за рішенням суду та виконавчим листом, а тому заява про надання статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року втратив чинність.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частинами 4 і 5 зазначеної статті передбачено, що у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, при цьому у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно з п.п.5, 7 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, виконавчий лист виконавчий лист №396/2338/14 відносно боржника ОСОБА_1 може бути пред`явлений до виконання до 26.10.2020 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвалу підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» задовольнити.

Ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2020 року скасувати.

Заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» задовольнити.

Замінити сторону у виконавчому провадженні стягував Публічне акціонерне товариство « РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» за виконавчим листом № 396/2338/14-ц, виданим 12.11.2014 року, на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2014 року у справі № 396/2338/14-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ « РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» заборгованості за кредитним договором № 014-09.5-80489 від 19.11.2007 року в сумі 36441,01 грн. та судових витрат в сумі 364,41 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.10.2020

Судді:

О.А.Письменний О.І. Чельник В.В. Черненко