Справа № 344/8327/16-ц
Провадження № 22-з/4808/20/20
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г.В.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
05 березня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.
суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,
за участю секретаря Мельник О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до Публічного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» в особі філії «Лисецький РЕМ», треті особи - ОСОБА_3 , ТОВ «Перша київська будівельна холдингова компанія «Житлобудстандарт», про відшкодування збитків в порядку регресу,
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до ПАТ «Прикарпаттяобленерго» (змінило назву на АТ «Прикарпаттяобленерго») в особі філії «Лисецький РЕМ», треті особи - ОСОБА_3 , ТОВ «Перша київська будівельна холдингова компанія «Житлобудстандарт», про відшкодування збитків в порядку регресу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 03 грудня 2019 року - без змін.

25 лютого 2020 року представник АТ «Прикарпаттяобленерго» адвокат Дмитрук О.І. подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат.

Як підставу вказує, що апеляційним судом не вирішено питання розподілу судових витрат за надання ним правничої допомоги при перегляді справи в апеляційному суді. У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Прикарпаттяобленерго» надало суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які воно понесло та очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

На підтвердження зазначених витрат до заяви долучено договір про надання професійної правничої допомоги №2020/14 від 02 січня 2020 року, акт приймання-передачі послуг за договором, платіжне доручення про сплату послуг №29384 від 31 січня 2020 року. З огляду на це просив стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства витрати за надання правничої допомоги в апеляційному суді в розмірі 6000,00 грн.

Апелянт ОСОБА_2 у запереченні на заяву покликається на те, що ордер адвоката про надання правничої допомоги оформлено з порушенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та відповідного Положення, не містить номера справи та прізвище позивача, в якій здійснювалося представництво інтересів товариства.

Аналогічно договір про надання правничої допомоги не містить порядку оплати гонорару, ціни договору, тарифів та послуг, що погоджено сторонами. Неналежним доказом, на її думку, є також і акт виконаних робіт від 30 січня 2020 року, оскільки судове засідання апеляційного суду відбулося 24 лютого 2020 року. Відсутні і докази оплати за надані послуги. Крім того, вона звільнена від сплати судових витрат, з огляду на що такі повинні компенсуватися відповідачу за рахунок держави. Посилаючись на ці обставини просила відмовити в задоволенні заяви АТ «Прикарпаттяобленерго».

В засіданні апеляційного суду представник АТ «Прикарпаттяобленерго» - адвокат Дмитрук О.І. підтримав заяву, просив ухвалити додаткову постанову та стягнути на користь товариства витрати на правничу допомогу.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. При цьому враховуючи належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, положення частини 4 статті 270 ЦПК України про те, що неприбуття сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви, колегія суддів не вбачає перешкод для вирішення цього питання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ «Прикарпаттяобленерго» адвоката Дмитрука О.І., дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що заява підлягає до часткового задоволення.

Як передбачено статтею 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Підставою для відшкодування відповідних судових витрат, в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу, є довіреність або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»,детальний опис робіт (наданих послуг), а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, стороною відповідача у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено клопотання про стягнення з апелянта витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розрахунок суми яких складає 6 000,00 грн (а.с.130-136 т.3).

Апелянт ОСОБА_2 участі в розгляді справи не приймала, у своїх письмових поясненнях заперечила проти стягнення вказаних витрат посилаючись на відсутність доказів на їх підтвердження (а.с.159 т.3). В судовому засіданні 24 лютого 2020 року до закінчення судових дебатів представник товариства заявив, що вказані докази будуть представлені протягом п`яти днів.

А отже клопотання АТ «Прикарпаттяобленерго» про розподіл цих судових витрат не було вирішено під час перегляду справи апеляційним судом.

Протягом п`яти днів після ухвалення постанови представником товариства надано докази, що підтверджують такі витрати. Зокрема, договір про надання професійної правничої допомоги №2020/14 від 02 січня 2020 року, акт приймання-передачі послуг за цим договором, платіжне доручення №29384 від 31 січня 2020 року про перерахунок коштів за надання професійної правничої допомоги в розмірі 6 000,00 грн. В матеріалах справи також міститься ордер, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги, який підтверджує повноваження адвоката Дмитрука О.І. на представництво інтересів товариства в Івано-Франківському апеляційному суді (а.с.137 т.3).

Зі змісту цих доказів вбачається, що всі види правничої допомоги адвоката Дмитрука О.І. були пов`язані з даною справою, представництво в якій інтересів АТ він здійснював.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 цього закону) .

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справа № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15 та інших.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно заяви АТ «Прикарпаттяобленерго» апеляційний суд враховує заперечення в цілому апелянта ОСОБА_2 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування. Відповідно приходитьвисновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх відшкодування судом в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.

З опису послуг вбачається, що такі надавалися товариству адвокатом Дмитруком О.І. та полягають у здійсненні ним правового аналізу документів, збір інформації, складання відзиву на апеляційну скаргу, а також участь в одному судовому засіданні.

Разом з тим він брав участь в розгляді вказаної справи в суді першої інстанції, а отже був знайомий з матеріалами та обставинами справи. Текст відзиву на апеляційну скаргу майже повністю відповідає складеними ним і поданими 22 липня 2016 року в місцевий суд запереченню та 05 грудня 2018 року відзиву на позовну заяву (а.с.183-188, 199 т.1, а с. 159-164 т.2).

Виходячи з конкретних обставин справи, її складності, ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзиву на апеляційну скаргу та значимості таких дій у справі, часу потраченого на участь в судовому засіданні, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, заперечення апелянта щодо їх відшкодування, колегія суддів вважає, що зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу у 6000,00 грн належним чином не обґрунтований, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги заперечення апелянта щодо неналежності доказів на підтвердження надання адвокатом правничої допомоги, оскільки вони є голослівними. Зі змісту цих доказів (а.с. 137, 193-194, 195, 196 т.3) вбачається, що всі види правничої допомоги адвоката Дмитрука О.І., який здійснював представництво інтересів АТ, пов`язані з даною справою, узгоджені сторонами, є реальними.

Крім того, неспроможними є посилання на відсутність підстав для відшкодування з неї таких витрат та покладення їх на державу. Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» апелянт дійсно звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Однак будь які правові підстави для звільнення її від відшкодування витрат на правничу допомогу, враховуючи результат перегляду справи апеляційним судом, відсутні.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви АТ «Прикарпаттяобленерго» та стягнення на його користь з ОСОБА_2 4 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки під час прийняття апеляційним судом постанови від 24 лютого 2020 року у цій справі не було вирішено питання про судові витрати, то заява товариства, подана його представником, про відшкодування витрат на правничу допомогу є частково обґрунтованою. Отже, є підстави для прийняття додаткової постанови відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 389 ЦПК України, суд

постановив :

Заяву Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» (місцезнаходження: вул. Індустріальна, 34, м. Івано-Франківськ, ідентифікаційний код юридичної особи в ) 4 000,00 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст додаткової постанови виготовлено 11 березня 2020 року