рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 501/2109/20

Номер провадження 2/495/2474/2020

13 жовтня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участю секретаря судового засідання Рачицької І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позиція сторін у справі.

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до суду та просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 вартістю 1 500,00 доларів США, або 40 080,00 гривень. Водночас припинити право власності відповідача ОСОБА_2 на ј частку вказаної квартири;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 вартістю 1 500,00 доларів США, або 40 080,00 гривень. Водночас припинити право власності відповідача ОСОБА_3 на ј частку вказаної квартири.

При цьому ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачі 10.01.2008 року позичили у нього грошові кошти у розмірі 3 000,00 доларів США та зобов`язались повернути їх протягом 2018 року. В розписці про отримання грошових коштів у борг відповідачі зазначили, що свої боргові зобов`язання забезпечують належними їм частками квартири АДРЕСА_1 . У разі невиконання відповідачами своїх боргових зобов`язань в повному обсязі протягом 2018 року, то їх право власності на Ѕ частку квартири переходить до ОСОБА_1 . Таким чином, позивач вважає, що він фактично придбав належні відповідачам частки ( ОСОБА_2 ј частка, ОСОБА_3 ј частка) вказаної квартири. Іншим співвласником квартири є позивач Ѕ частка.

На даний час відповідачами не повернуто у повному обсязі отримані грошові кошти. Від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу своїх часток вони відмовляються, мотивуючи тим, що вони колись повернуть позивачу борг.

Рух по справі справі. Процесуальні дії.

03 липня 2020 року вказана позовна заява надійшла до Іллічівського міського суду Одеської області та за результатами автоматизованого розподілу справи переданий на розгляд судді Пушкарському Д.В.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13.07.2020 року справу було передано для розгляду за територіальною підсудністю до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

02.09.2020 року справа надійшла до Білгород-Дністровського міськрайонного суду до передана до провадження судді Боярського О.О.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 04.09.2020 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження на 13 жовтня 2020 року.

13.10.2020 року поштою до канцелярії суду надійшли відзиви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно з якими вони підтверджують дійсність наголошень ОСОБА_1 в позовній заяві щодо існування у них заборгованості перед останнім та визнають позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі. Розгляд справи просять провести без їх присутності.

У судове засідання 13.10.2020 року позивач не з`явився. 08.10.2020 року ОСОБА_1 надав до канцелярії суду заяву з проханням справу розглянути без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідачі визнали позовні вимоги, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів за результатами підготовчого провадження.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 січня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали (написали) розписку згідно з якою вони отримали у борг від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти у розмірі 3 000 (три тисячі) доларів США строком на 10 років, тобто до 10.01.2018 року. В якості забезпеченні своїх боргових зобов`язань вони надають частку в спільному майні, а саме квартири АДРЕСА_1 , ј частка якої належить ОСОБА_2 , та ј частка ОСОБА_3 . Строк виконання 2018 рік в м. Іллічівськ. У разі не повернення відповідачами боргу, право власності на ј та ј частки квартири переходять до ОСОБА_1

10 січня 2018 року та протягом всього року відповідачі боржники не повернули позивачу позичені кошти. Станом на день ухвалення рішення борг відповідачами не погашено, що визнається самими відповідачами, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина друга ст..77 ЦПК України: предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Частина 1 ст.546 ЦК України: виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з ч.1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частин 1-2 ст. 577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Власник нерухомого майна має право встановити (скасувати) вимогу нотаріального посвідчення договору (внесення змін до договору), предметом якого є таке майно чи його частина, крім випадків, якщо відповідно до закону такий договір підлягає нотаріальному посвідченню (ч.1 ст. 209 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 219 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Підсумовуючи викладене, встановивши дійсні обставини справи та характер правовідносин, що виникли між сторонами, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки предметом його договору з відповідачами були грошові кошти. Договір застави нерухомого майна ними не укладався, тому розписка укладена сторонами в 2008 році не є правовою підставою для переходу права власності на нерухомий об`єкт. Позивач має право лише на заявлення грошової вимоги, тобто заявити про стягнення боргу, що ним не було здійснено.

Щодо судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, сплачений позивачем розмір судового збору не може бути йому повернутий.

Керуючись ст. ст.12, 13, 51, 76, 77, 81, 82, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя