справа № 372/3711/18
головуючий у суді І інстанції Тиханський О.Б.
провадження № 22-ц/824/2261/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
УХВАЛА
05 травня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Мостової Г.І.,
суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Моторно (транспортного) страхового бюро України адвоката Галатенка Євгенія Євгенійовича на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 вересня 2019 року
у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди,
в с т а н о в и в :
У листопаді 2018 року МТСБУ звернулось до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що 26 червня 2015 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода в результаті якої було пошкоджено автомобіль. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою про закриття кримінального провадження та рішенням суду про стягнення з позивача шкоди по цьому ДТП. Відповідач на момент вчинення ДТП перебував на військовій службі, автомобіль, яким керував відповідач на обліку у військовій частині, де проходив службу відповідач, не перебував, у нього був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
У зв`язку з цим, обов`язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, покладається на позивача у справі. Позивачем на виконання рішення суду було здійснено виплату потерпілій стороні страхового відшкодування та понесено судові витрати на загальну суму 33 268 грн 16 коп. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача 33 268 грн 16 коп. матеріальної шкоди та судові витрати.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні позову МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник МТСБУ адвокат Галатенко Є.Є. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 вересня 2019 року, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції:
не дослідив та не надав належної оцінки доказам позивача, повно та всебічно не дослідив і не проаналізував правові норми, що регулюють спірні правовідносини;
помилково дійшов висновку, що відповідач не є особою, відповідальною за завдані збитки та не врахував, що транспортний засіб, який спричинив ДТП, автомобіль Honda Civic, д.н.з. ВЧ НОМЕР_1 у військовій частині не реєструвався, відповідач використовував вказаний автомобіль в момент ДТП для власних потреб, а не у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків;
не звернув уваги, що обставини щодо вказаної ДТП є встановленими у постанові Військової прокуратури Луганського гарнізону південного регіону України про закриття кримінального провадження від 06 серпня 2015 року та рішенні Лисичанського міського суду Луганської області від 27 липня 2016 року, тому встановлення вини відповідача і притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності не є обов`язковим.
За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з закриттям провадження у справі з огляду на таке.
Частинами 1,4 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, молодший сержант ОСОБА_1 у 2014 році був призваний на військову службу та 06 серпня 2014 року був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що підтверджується листом Кадрового центру збройних сил України від 06 червня 2018 року.
26 червня 2015 року молодший сержант ОСОБА_1 перебував на посаді водія штурмового відділення штурмового взводу, штурмової роти. Інформації про його участь у ДТП відсутня. Графік роботи для військовослужбовців які виконували завдання в районах проведення АТО не встановлювався. Автомобіль Хонда «Сівік» д.н.з. ВЧ НОМЕР_1 на обліку у військовій частині не рахувався та подорожній лист на цей автомобіль не оформлювався (а.с. 25-26).
31 липня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 04 жовтня 2018 року ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи (а.с. 89).
Судом першої інстанції встановлено, що 26 червня 2015 року о 10 год. 20 хв. у місті Лисичанськ по вулиці Свердлова в Луганській області сталось ДТП за участю автомобілів «Хонда Сівік» номерний знак ВЧ НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 та ВАЗ 217130 номерний знак НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 , водій ОСОБА_3 .
Дорожня пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_1 пункту 12.1. Правил дорожнього руху (довідка СП ДПС №2 м. Лисичанськ роти ДПС з обслуговування СП УДАІ ГУМВСУ від 26 червня 2015 року № 66975251 про дорожньо-транспортну пригоду а.с. 5-6).
Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 06 серпня 2015 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001381 від 26 червня 2015 року за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, по вищевказаному ДТП закрито у зв`язку з відсутністю в діях військовослужбовця військової частини п/п НОМЕР_5 ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України (а.с. 7-8).
Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 27 липня 2016 року позов ОСОБА_2 до МТСБУ задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 28 992 грн 58 коп. та судові витрати у сумі 700 грн та 551 грн 20 коп.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що на час ДТП відповідач перебував на військовій службі, виконував трудові (службові) обов`язки, військова частина польова пошта НОМЕР_2 , яка відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України, відшкодовує шкоду, завдану іхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, не визначена позивачем МТСБУ як відповідач у справі, заяву про її залучення у якості відповідача останнім не подано, а право визначати коло учасників справи належить виключно позивачу, а також позивачем не надано належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні вказаної ДТП.
Разом з тим, колегія апеляційного суду не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС (у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування;
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (частина 4 статті 19 КАС).
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно із частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Таким чином, колегія апеляційного суду встановила, що молодший сержант ОСОБА_1 , відповідач у справі, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, завдав шкоди внаслідок вчинення ДТП, в період здійснення ним установлених повноважень, пов`язаних з виконанням завдань і функцій державного органу.
При цьому, колегія апеляційного суду звертає увагу на відсутність судового рішення, яким відповідача було притягнуто до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди (в т.ч. і статтею 124 КУпАП), а також на те, що у розумінні частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 27 липня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до МТСБУ, не є преюдиційними для розгляду цієї справи, оскільки відповідач ОСОБА_1 участі у розгляді цієї справи не брав.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.
Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.
Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 (провадження

№ 11-892апп18), відступивши від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17.

Отже, цивільна справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як така, що пов`язана з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби та у зв`язку з цим не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частина 1 статті 255 ЦПК України).
Зважаючи на викладене, відповідно до до частини 1 статті 377 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю з закриттям провадження у справі, з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Зі змісту статті 256 ЦПК України вбачається, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX.
Відповідно до пункту 12 цього Закону розділ ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнити пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину».
Керуючись статтями 255, 367, 369, 374, 375, 377, 381-384 та пункту 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу представника Моторно (транспортного) страхового бюро України адвоката Галатенка Євгенія Євгенійовича задовольнити частково.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 вересня 2019 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.
Закрити провадження у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди.
Роз`яснити позивачу, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Роз`яснити позивачу його право протягом десяти днів з дня отримання ним ухвали про закриття провадження у цій справі звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, з урахуванням пункту 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 05 травня 2020 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Т.А. Слюсар

В.М. Волошина