Справа № 452/2804/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"05" березня 2020 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

секретаря Кафтан О.Ю.,

із участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Мукан Б.С.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Захарко Ю.Ю.,

представника третьої особи Яніва М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Самбірська міська рада Львівської області, - про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом. У підтвердження своїх вимог позивач покликається на те, що він є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРІ НОМЕР_1 . Для обслуговування вказаного будинку виділено земельну ділянку площею 0,05га. Зазначає, що відповідачі самовільно, без будь-яких дозволів захопили прибудинкову територію, обгородивши її залізобетонною огорожею, внаслідок чого він не має доступу до фасаду стіни його квартири, а також обмежено проїзд до господарської споруди, котру використовує в тому числі як гараж; позивач вказує, що на його звернення про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією відповідачі не реагують та не дають йому доступу для обслуговування фасаду стіни його квартири; також вважає, що наявність встановленої відповідачами огорожі, суперечить вимогам ДБН, що порушує його право на вільне користування прибудинковою територією, - у зв`язку із чим просив у судовому порядку усунути перешкоди у користуванні прибудинковою територією будинку АДРЕСА_2 шляхом знесення огорожі. Під час судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просив усунути перешкоди у користуванні прибудинковою територією будинку АДРЕСА_2 шляхом знесення Ѕ частини першого прольоту біля будинку із сторони входу до квартири АДРЕСА_3 та облаштувати на цьому місці хвіртку, також знесення чотирьох прольотів залізобетонної огорожі для розширення проїзду до господарської споруди - сараю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги позову та посилався на викладені обставини в позовній заяві та у наступному письмовому зверненні до місцевого суду. Аналогічно його представник адвокат Мукан Б.С. підтримувала вимоги позову.

Відповідач ОСОБА_2 позов заперечила, посилаючись на викладені обставини у письмовому відзиві на позовну заяву. Аналогічно її представник адвокат Захарко Ю.Ю. заперечила позов та вважала відмовити у позові за безпідставністю та пропуском строку звернення до суду із таким позовом.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не з`явилися, із відзивом на позов не зверталися. Відповідач ОСОБА_2 наполягала на розгляді цивільної справи в їх відсутності у зв`язку з їх зайнятістю та ствердила про єдину позицію у цивільному спорі. За таких обставин та наявних даних у цивільній справі суд вважав за можливе проводити судовий розгляд у відсутності цих відповідачів.

Представник третьої особи Самбірської міської ради Львівської області Янів М.І. по суті спору поклався на правильне вирішення цього питання судом; представник підтримав викладене в актах обстеження міжвідомчими комісіями виконкому та переконаний лише у добросусідському вирішенні даного спірного питання.

Свідок ОСОБА_5 однаково як позивач ствердила про необхідність ремонту спільної стіни будинку та про ремонт сараю; також суду наголосила, що із іншою сусідкою їх будинку немає жодних проблем і вона надає їм можливість проїзду до сараю, спірна бетонна огорожа сусідами ОСОБА_6 була звернена у 2014 році, а вони із 2016 року почали звертатись до органів влади про існуючі перешкоди; у відповідь чиновники рекомендували самовільно знести частину огорожі, що їм перешкоджає фактично.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідка, суд вважає, що у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою слід відмовити за недоведеністю з наступних підстав і, при цьому суд виходить із далі встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин:

У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із позовних вимог у зверненні позивача до суду вбачається, що він просить у судовому порядку зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні самовільно зайнятою ними прибудинковою територією, яка має перебувати у спільному користуванні мешканців будинку АДРЕСА_2 .

Водночас позивач ОСОБА_1 не доводить жодними письмовими доказами, ані в своїх поясненнях під час судового розгляду справи того, що відповідачами чиняться йому перешкоди у користуванні прибудинковою територією, а також, що у нього немає доступу до фасаду стіни власної квартири. Крім цього позивач зазначає, що огорожа збудована з порушенням правил ДБН, зокрема 360-93 «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень», проте вказані норми неіснуючі; однаково у матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що вказана огорожа не відповідає будівельним нормам. У якості доказу позивач посилається на акт міжвідомчої комісії від 10 липня 2019 року, котрим встановлено факт захоплення прибудинкової території, що знаходиться в спільному користуванні мешканців будинку АДРЕСА_2 шляхом самовільного встановлення огорожі сусідкою ОСОБА_2 , однак у даному акті не вказано розмір самовільно захопленої земельної ділянки та те, що позивач немає доступу до обслуговування фасаду стіни власної квартири.

Також позивач у своєму позові зазначає, що наявність огорожі встановленої ОСОБА_2 , ускладнює йому проїзд до господарської споруди, але як установлено судом на цю споруду жодних правовстановлюючих документів у нього немає.

Позивач ОСОБА_1 у власному позові як на підставу позову посилається на ст. 152 ЗК України, відповідно до якої землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодуванням завданих збитків. Отже, позивач як власник квартири у багатоквартирному будинку є землекористувачем земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкової території. Однак, державна реєстрація прав на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, не проведена; об`єднання співвласників будинку не створювалося; будь-якого рішення органу місцевого самоврядування щодо закріплення за даним будинком прибудинкової території, її розміру, а також акту на право власності чи користування в матеріалах справи немає так само як і доказів, які б свідчили про площу, конфігурацію, межі прибудинкової території.

В актах міжвідомчих комісій виконкому Самбірської міської ради Львівської області, що були надані стороною позивача як докази в обґрунтування власних вимог про усунення перешкод, вірно зазначено про вимоги Земельного Закону згідно ст. ст. 42 і 89, що порядок використання земельних ділянок багатоквартирних будинків визначається співвласниками та можуть перебувати у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку; що відповідно до ст. 82 ЦК України всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та прибудинкова територія у разі державної реєстрації таких прав.

Однак, зазначені Акти міжвідомчої комісії жодним чином не вказують на порушене, невизнане або оспорюване право, свободи чи інтереси позивача.

Відтак, позивачем ОСОБА_1 суду не надано жодного документа щодо порушення його права у використанні/користуванні прибудинковою територією багатоквартирного будинку, оскільки межі такої прибудинкової території не встановлені, а тому відсутні підстави вважати, що огорожа є автоматично розміщена на прибудинковій території та становить перешкоду для позивача в її використанні з будь-якою метою.

Судом із позиції позивача не з`ясовано, які реально його права порушені відповідачами і які конкретно несприятливі наслідки спричинило для нього це порушення; а також те, чи є метою пред`явлення позову позивачем ОСОБА_1 захист (відновлення) його прав і законних інтересів і чи можливо при обраному ним способі захисту відновити (захистити) його права.

За змістом ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором. При цьому можливість пред`явлення конкретних позовних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою.

Ураховуючи наведене про відсутність доказів стосовно встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, беручи до уваги невідомість розмірів прибудинкової земельної ділянки та історично складений порядок користування нею усіма трьома сусідами квартир по АДРЕСА_2 , невизначеність сторони позивача у який спосіб відповідачам слід усунути йому перешкоди в користуванні землею шляхом знесення прилеглої до будинку бетонної огорожі для обслуговування спільної стіни цілого будинку, яку саме частину бетонної огорожі відповідачів ОСОБА_6 слід демонтувати для проїзду в сарай-гараж за відсутності у позивача на той об`єкт правовстановлюючих документів, - приводять суд до висновку про необхідність відмови у позові за недоведеністю, що не позбавляє права ОСОБА_1 на повторне звернення до місцевого суду за встановленим Законом порядком.

Під час провадження у справі позивачем не подано суду клопотань про доказування чи про звільнення від доказування незаконного захоплення відповідачами прибудинкової земельної ділянки і конкретної площі, її розташування та відповідних розмірів; встановлення вини саме відповідачів у тому за відсутності будь-яких даних щодо самовільного захоплення земельної ділянки і при цьому що вони чинять перешкоди позивачу в ремонті чи обслуговуванні їх спільної стіни, - до чого він робив реальні дії та про це суду не підтвердив; позивачем жодним чином не зазначено у який спосіб відповідачі Бичковські за судовим рішенням повинні звільнити спільну прибудинкову земельну ділянку та не вмотивовано наслідки такого стосовно проїзду до гаражу, коли водночас він сам же зазначає, що інша сусідка надає йому в цьому можливість і він не має перешкод, а з іншого боку сусідів ОСОБА_6 він є звуженим та проїзд автомашиною становить інтервал десять сантиметрів; позивачем не зазначено доказів, які б підтверджували кожну обставину, наведену в зверненні до суду, відтак, суд у даному позові відмовляє.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Самбірська міська рада Львівської області, про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією, - за недоведеністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 12 березня 2020 року повного судового рішення.

Суддя