Справа № 2-88/98 Головуючий в суді І інстанції Корбут В.М.
Провадження № 22ц-824/9064/20 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Сушко Л.П.,

за участі секретаря Примушко О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 16 квітня 2020 року про залишення скарги без розгляду у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Храбуст Оксана Сергіївни, ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Храбуст О.С., провести розрахунок заборгованості у відповідності до Закону «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 2677-VI від 04.11.2010 року та у відповідності до Сімейного кодексу України, зобов`язати старшого державного виконавця Богуславського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Храбуст О.С. провести всі необхідні виконавчі дії, що передують закінченню виконавчого провадження №37759587 у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 2677-VI від 04.11.2010 року.

Мотивує свої вимоги тим, що 26 квітня 2013 року Богуславським відділом ДВС на підставі виконавчого листа №2-88/98, виданого Богуславським районним судом 19.04.2013 року, було відкрито виконавче провадження № 37759587 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 21 січня 1998 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вважає, що встановлений судом строк для даного виду стягнення закінчився ще 01 серпня 2013 року. За цей період, який складає три місяці, аліменти були утриманні з його доходів і заборгованість відсутня, через що, на його думку, існують всі підстави для закінчення виконавчого провадження, однак, будь-яких дій для закінчення виконавчого провадження державними виконавцями Богуславського відділу ДВС не було вчинено, натомість упереджено та неправомірно вчиняються дії, які порушують його права, і працівники ДВС не можуть належним чином обґрунтувати та підтвердити розмір його заборгованості по аліментах, крім того, за весь період з 2013 року по даний час він неодноразово направляв державним виконавцям письмові заяви з вимогою про проведення розрахунку у відповідності до чинного законодавства, а також з необхідністю вжиття заходів до закінчення виконавчого провадження, однак належним чином дані заяви розглянуті не були, відповідні дії не вчиненні.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 16 квітня 2020 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ст. 44 ЦПК України.

Не погоджуючись із цією ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає зокрема те, що місцевим судом не належним чином розглянуто його заяву про відвід судді, а його скарга була розглянута за відсутності учасників справи що, на його думку, є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що скаржник ОСОБА_1 , зловживаючи процесуальними правами вже неодноразово звертався з аналогічними скаргами до суду, які містили ідентичні вимоги і мотивування та, що ці звернення спрямовані на безпідставне затягування виконання рішення суду від 10.02.1997 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини, через що вважав наявними підстави для залишення скарги без розгляду на підставі ст. 40 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Богуславського районного суду Київської області від 10.02.1997 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 21.01.1998 року і до повноліття дитини (а.с.37).

Згідно постанови держаного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Науменка О.М. від 21.03.2005 року було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-88, виданого 11.03.2005 року Богуславським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, який вступив в закону силу (набув чинності) 10.02.1998 року (а.с.39).

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Манзюк В.М. від 03.12.2007 року виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів закрито, у зв`язку з тим, що згідно довідки №10 від 29.08.2007 року боржник працює в м. Києві вул. Кіквідзе 11 в ТОВ «СНОП СТО» (а.с.40).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві Онопрієнко Н.В. від 07.02.2008 року відкрито виконавче провадження №6124297 по виконанню виконавчого листа № 2-88, виданого 10.02.1998 року Богуславським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів (а.с.42).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві Гаєвським С.М. від 13.07.2012 року закінчено виконавче провадження № 6124297 на підставі заяви стягувача про направлення виконавчого документа за місцем проживання боржника.

Згідно довідки-розрахунку, виданої 13.07.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві Гаєвським С.М. вбачається, що станом на 03.12.2007 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам становила 5826,96 грн., а станом на 13.07.2012 року загальна сума заборгованості становить 54 344,42 грн. (а.с.55-57).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Приліпка В.О. від 15.08.2012 року відкрито виконавче провадження № 33876039 по виконанню виконавчого листа № 2-88, виданого 22.06.2012 року Богуславським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів (а.с.58).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24.10.2012 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 21.06.2012 року - скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що виконавчий лист було втрачено, та що в матеріалах справи відсутні докази, що боржник ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судове засідання (а.с.64, 65).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Приліпка В.О. від 31.01.2013 року закінчено виконавче провадження №33876039 по виконанню виконавчого листа №2-88, у зв`язку з повідомленням Богуславського районного суду Київської області про повернення виконавчого документа без виконання (а.с.82).

15 лютого 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області з адміністративним позовом до відділу ДВС Богуславського РУЮ в особі державного виконавця Приліпка В.О. про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження в частині встановлення розміру боргу по сплаті аліментів (а.с.83, 84).

Ухвалою Богуславського районного суду від 21.02.2013 року заяву ОСОБА_2 та подання начальника відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві Ковальського Р.М. про видачу дубліката виконавчого листа, задоволено (а.с.85, 86).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08.04.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 21.02.2013 року залишено без змін (а.с.91, 92).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Приліпка В.О. від 26.04.2013 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-88, виданого 19.04.2013 року Богуславським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів (а.с.96).

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області з скаргою на дії державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Жданової Б.О., в якій просив визнати дії державного виконавця неправомірними та зобов`язати державного виконавця провести перерахунок заборгованості з часу відкриття виконавчого провадження з 26.04.2013 року і до повноліття дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та закрити виконавче провадження, що підтверджується ухвалою суду про прийняття справи до свого провадження та призначення до розгляду (а.с.106).

Згідно листа начальника відділу ДВС Богуславського РУЮ Ведмеденко О.Д. від 20.03.2015 року вбачається, що на підставі заяви боржника ОСОБА_1 від 06.06.2013 року державним виконавцем на підставі поданих боржником документів було проведено перерахунок заборгованості по аліментах. Стягнення аліментів здійснювалося Центром зайнятості по лютий 2014 року, тобто по час перебування боржника на обліку в Богуславському центрі зайнятості і станом на 19.12.2014 року заборгованість ОСОБА_1 становить 53 410,82 грн., однак даний розрахунок оскаржується ОСОБА_1 в суді (а.с.113, 114).

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області суду від 22.04.2015 року, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.07.2015 року, скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Жданової Б.О. неправомірними при проведенні розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №37759587 та про зобов`язання державного виконавця провести розрахунок заборгованості з часу відкриття провадження з 26.04.2013 року до повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено без задоволення (а.с.115-119, 123-126).

Згідно перерахунку заборгованості по аліментах, здійсненого державним виконавцем відділу ДВС Богуславського РУЮ Ждановою Б.О. вбачається, що станом на 01.02.2014 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментах становила 53 410,82 грн., а станом на 04.02.2016 року становить 53 410,82 грн. (а.с.131).

24 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Ждановою Б.О. із заявою про проведення розрахунку заборгованості по аліментах за період з 26.04.2013 року до 01.08.2013 року, тобто до повноліття дитини (а.с.135, 136).

В лютому 2017 року державний виконавець відділу ДВС Богуславського РУЮ Жданова Б.О. надала відповідь на заяву ОСОБА_1 від 24.01.2017 року надіславши розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого вбачається, що станом на 01.02.2017 року його заборгованість становить 53 410,82 грн.

Після отримання відповіді та розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області з скаргою на розрахунок по аліментах, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Ждановою Б.О. щодо проведення розрахунків за заявою у виконавчому провадженні № 37759587 та зобов`язати державного виконавця Жданову Б.О. задовольнити вимогу, викладену у його заяві від 24.01.2017 року (а.с.137-140).

На вимогу судді Тітова М.Б скаржник ОСОБА_1 зробив розрахунок заборгованості по аліментах, з якого вбачається, що станом на 01.03.2014 року у нього виникла заборгованість по аліментах у розмірі 4 766,55 грн. (а.с.142, 143).

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області суду від 21.05.2017 року скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Ждановою Б.О. щодо проведення розрахунків за заявою у виконавчому провадженні №37759587 та зобов`язання державного виконавця Жданову Б.О. задовольнити вимогу, викладену у заяві від 24.01.2017 року, залишено без задоволення (а.с.154).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.07.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_1 - задоволена. Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 21.05.2017 року скасовано і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставою для скасування ухвали Богуславського районного суду Київської області від 21.05.2017 року, згідно висновку суду апеляційної інстанції є те, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі в якості заінтересованої особи - стягувача ОСОБА_2 (а.с.154, 155).

17.01.2018 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Богуславського районного суду Київської області із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просив визнати бездіяльність начальника Богуславського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Ведмеденка О.Д. щодо не вжиття заходів і не закінчення виконавчого провадження № 37759587 неправомірною та зобов`язати начальника Богуславського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Ведмеденка О.Д. закінчити виконавче провадження №37759587 з підстав закінчення строку, передбаченого рішенням суду для даного виду стягнення та відсутності заборгованості за час перебування виконавчого листа на виконанні (а.с.158, 159).

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 08.05.2018 року, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.07.2018 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 бездіяльність начальника Богуславського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Ведмеденка О.Д. відмовлено (а.с.166-168).

Крім того, з пояснень державного виконавця Храбуст О.С. наданих в судовому засіданні вбачається, що на даний час в провадженні Миронівського районного суду Київської області перебуває аналогічна справа за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність держаного виконавця, яка пов`язана з тим, що скаржник не погоджується із розміром заборгованості по аліментах.

Як вбачається з матеріалів справи, не дивлячись на вищевказані рішення суддів, 21.11.2019 року ОСОБА_1 знову звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій черговий раз просить провести розрахунок заборгованості по аліментах та зобов`язати державного виконавця закрити виконавче провадження № 37759587, посилаючись на, те що оскільки його дочка ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття, то і минув строк виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів. Крім того, на його думку, бездіяльність державного виконавця полягає в тому, що його заяви від 07.06.2019 року та 01.10.2019 року про проведення перерахунку заборгованості по аліментах та закриття виконавчого провадження проігноровані.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що на заяви ОСОБА_1 від 07.06.2019 року та 01.10.2019 року органом державної виконавчої служби своєчасно надано відповіді від 09.07.2019 року та 08.11.2019 року (а.с.2, 170).

З матеріалів справи також вбачається, що 28 січня 2020 ОСОБА_1 заявив відвід судді Корбуту В.М., ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 21 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді відмовлено (а.с.28).

13 квітня 2020 року під час судового засідання у суді першої інстанції скаржник ОСОБА_1 повторно надав заяву про відвід судді Корбута В.М. від 13.04.2020 року, керуючись положеннями абзацу другого частини третьої статті 40 ЦПК України суддя Корбут В.М., із врахуванням строків розгляду скарги, передбачених частиною першою статті 450 ЦПК України та, приймаючи до уваги положення частини п`ятої статті 39 ЦПК України, суд протокольно постановив ухвалу про залишення заяви про відвід без розгляду, але у подальшому ОСОБА_1 залишив зал судового засідання (а.с.36).

Згідно частини першої, четвертої статті 194 СК України передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. ст. 39, 40 ЦПК України, якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 , за наявності судових рішень, якими було відмовлено у задоволенні скарг ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державних виконавців щодо перерахунку розміру аліментів та закриття виконавчого провадження, в черговий раз звернувся зі скаргою на бездіяльність державних виконавців із вимогами, які уже були розглянуті по суті судами, при цьому такі дії ОСОБА_1 , на думку колегії суддів, суперечать положенням статті 129-1 Конституції України та частини першої статті 18 ЦПК України, в частині обов`язковості судових рішень, що в свою чергу може призвести порушення прав та інтересів стягувача і вже повнолітньої дочки, оскільки заборгованість по аліментах у розмірі 53 410,82 грн., яка виникла станом на 01.03.2014 не сплачена до теперішнього часу, а тому такі дії ОСОБА_1 суперечать завданню цивільного судочинства, через що місцевий суд обґрунтовано постановив ухвалу про залишення скарги без розгляду на підставі ст. 44 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що суд не розглянув його заяву про відвід судді, що, на його думку, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегія суддів відхиляє, оскільки суддею Корбут В.М. було відмовлено у повторно заявленому відводі відповідно до вимог ст. 39 ЦПК України, при цьому ця заява про відвід була також подана із порушенням процесуальних строків, визначених ч. 3 ст. 39 ЦПК України.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 16 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: