ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3802/20 Справа № 205/9027/19 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 28 травня 2012 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 1 600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір.

Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 24 вересня 2019 року склав 12 490,43 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 941,48 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 2 331,99 грн, пені за прострочене зобов`язання у розмірі 4 195,99 грн, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у розмірі 950,00 грн, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн, штрафу (процентна складова) у розмірі 570,97 грн.

На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість та судові витрати.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судового збору.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, в наданому розрахунку заборгованості вказані суми боргу, які підлягають стягненню відповідно до умов Кредитного договору. Відповідач своїм підписом в заяві підтвердив ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифами банку.

Відповідач правом, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України, не скористався.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, окрім непідписання Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку відповідачем, посилався на відсутність доказів того, що ОСОБА_1 отримав у кредит грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн.

Однак колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що 28.05.2012 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк».

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

З анкети-заяви, підписаної відповідачем, вбачається, що останній виявив бажання оформити кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом у розмірі 5 000,00 грн.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.05.2012 року, складеного та долученого банком до позовної заяви, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, періодично сплачував заборгованість за кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 24.09.2019 року відповідач має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3 941,48 грн.

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на зазначене, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 3 941,48 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з позичальника суми простроченого тіла кредиту та неустойки (пеня, штраф), слід зазначити наступне.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З анкети-заяви від 28.05.2012 року вбачається, що в ній відсутні відомості щодо порядку та умов нарахування суми простроченого кредиту, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пеня, штраф) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Долучені до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку та витяг з Тарифів банку, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення суми простроченого кредиту та неустойки, не містять підпису відповідача, тому вони не можуть розцінюватися як складові частини кредитного договору, умови якого погоджені сторонами.

Крім того, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить перелік тарифних планів декількох видів кредитних карток «Універсальна», а з яким саме тарифним планом відповідач оформлено кредитну картку позивачем не доведено.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про те, що відсутність підпису відповідача в Умовах та правилах надання банківських послуг, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку не є підставою для визнання неукладеним кредитного договору, не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, зокрема, заборгованість за простроченим кредитом, пенею, штрафами та обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Проте, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати суми прострочення за кредитом, неустойки у розмірі та порядку нарахування, що зазначені у цих документах.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Інші доводи в апеляційній скарзі позивача про те, що рішення суду першої інстанції є безпідставним та незаконним в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту та неустойки (штраф, пеня), не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 941,48 грн рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 3 941,48 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судові витрати за подачу позовної заяви у розмірі 606,20 грн та судові витрати, понесені позивачем за подачу апеляційної скарги у розмірі 909,28 грн, а всього 1 515 грн 48 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.05.2012 року станом на 24.09.2019 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3 941 (три тисячі дев`ятсот сорок одна) грн 48 коп.

В іншій оскаржуваній частині заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) судові витрати у розмірі 1 515 (одна тисяча п`ятсот п`ятнадцять) грн 48 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова