Ухвала

14 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 520/8297/17

провадження № 61-12645ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 16 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» про прийняття до нового розгляду позовів 1988-89 років, видання наказу про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул, видачу трудової книжки, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» (далі - МТП «Чорноморськ») про прийняття до нового розгляду позовів 1988-89 років, видання наказу про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул, видачу трудової книжки, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2019 року в задоволенні вимог ОСОБА_1 про скасування наказів відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 липня 2019 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року, додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2019 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до МТП «Чорноморськ» щодо: прийняття до нового розгляду позовів до МТП «Чорноморськ» від 21 травня 1988 року, від 26 вересня 1988 року, від 02 березня 1989 року про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та оплати за вимушений прогул, провадження яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07) у відповідності з Постановою Президії Одеського обласного суду від 26 квітня 1989 року, ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 січня 2006 року та його рішенням від 02 червня 2006 року; зобов`язання МТП «Чорноморськ» скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення позивача на посаду старшого стивидора - заступника начальника складу у відповідності до рішення Київського райсуду від 06 жовтня 1987 року, Постанови Президії Одеського обласного суду від 26 квітня 1989 року та статей 9, 31, 32 КЗпП УРСР; стягнення заробітної плати за травень 1988 року, компенсації за роботу у вихідні, доплати за сумісництво; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з індексом інфляції, залишено без розгляду.

Провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 до МТП «Чорноморськ» про: зобов`язання скасувати підроблені накази № 160/л та № 37/л, видані в порушення пункту 5 ст. 147, ст. 148 та ст. 149 КЗпП УРСР, «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальної позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; визнання недійсними записів №№ 22-24, зроблені в трудовій книжці позивача, в порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.9,2.13 і 2.26 «Інструкції», ст. 48 та п. 5 ст. 147 КЗпП УРСР, визнаних недійсними, закрито.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 до МТП «Чорноморськ» про: зобов`язання видати дублікат трудової книжки без записів, зобов`язання видати наказ про розірвання трудового договору з позивачем від 06 липня 1984 року за ст. 39 КЗпП у відповідності до його заяви від 30 квітня 1988 року та листа Профкомітета ІМТП від 17 жовтня 1988 року; стягнення заробітної плати в розмірі 240,68 руб. з індексацією, відшкодування моральної шкоди, прийняття до нового розгляду позову від 18 березня 1987 року, відмовлено.

21 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 16 липня 2019 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку

на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску

з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 394 цього Кодексу незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок обставин непереборної сили.

Зазначений строк є присічним (преклюзивним), який не підлягає поновленню. З його спливом особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, за виключенням випадку виникнення обставин непереборної сили та неповідомлення особи про розгляд справи.

Оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 16 липня 2019 року, надіслано судом до Єдиного Державного реєстру судових рішень 30 липня 2019 року, зареєстровано 30 липня 2019 року та оприлюднено 01 серпня 2019 року.

В оскаржуваній постанові Одеського апеляційного суду від 16 липня 2019 року зазначено, що ОСОБА_1 був присутній при розгляді справи.

В касаційній скарзі заявник вказує, що постанова суду апеляційної інстанції була видана йому 01 серпня 2019 року.

Однак, касаційна скарга на постанову Одеського апеляційного суду від 16 липня 2019 року здана до поштового відділення 21 серпня 2020 року (відповідно до відмітки на поштовому конверті), тобто зі спливом встановленого частиною третьою статті 394 ЦПК України строку.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Разом із тим, Верховний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України установлено карантин.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції вказаного Закону № 540-IXпід час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-ІХ (далі - Закон № 731-ІХ) внесено зміни до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Разом із тим, відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII«Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон № 731-ІХ набрав чинності 17 липня 2020 року, а тому строки, які були автоматично продовжені згідно із Законом № 540-ІХ, закінчились 06 серпня 2020 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 16 липня 2019 року подана 21 серпня 2020 року, тобто після закінчення процесуальних строків, які були продовжені Законом № 540-IX.

Клопотання про поновлення встановленого частиною третьою статті 394 ЦПК України процесуального строку ОСОБА_1 до суду касаційної інстанції не подав, що унеможливлює вирішення судом питання про поновлення такого строку відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону № 731-ІХ від 18 червня 2020 року.

Заявник непосилається на наявність обставин непереборної сили, внаслідок виникнення яких він пропустив строк касаційного оскарження, а також на те, що він не був повідомлений при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що з дня ухвалення судового рішенняі до дня його касаційного оскарження минуло більше одного року, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 353, 389, 390, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від16 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» про прийняття до нового розгляду позовів 1988-89 років, видання наказу про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул, видачу трудової книжки, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев