Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/549/20

Провадження №2/377/288/20

22 жовтня 2020 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання - Щуковської А.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

09 вересня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 грудня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 224.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 грудня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 224. За час спільного проживання в них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною звернення до суду є те, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося в силу несумісності їх характерів. Як виявилось з часом, в кожного з них різні погляди на сімейне життя, подружні права та обов`язки, участь батьків у вихованні дітей, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.

Ухвалою судді від 25 вересня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 22 жовтня 2020 року.

В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. До суду подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, в якій просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. До суду подав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 30 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 30 грудня 2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що був здійснений актовий запис № 224. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_1 , дружині ОСОБА_1 .

Під час шлюбу в них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких є відповідач, мати - позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи.

Як вбачається із змісту позовної заяви, подружнє життя між сторонами не склалося. Як виявилося з часом, в кожного з них різні погляди на сімейне життя, подружні права та обов`язки, участь батьків у вихованні дітей. Відповідач працює та проживає в м. Києві та один-два рази на місяць приїздить додому і бачиться з дітьми. Вихованням та розвитком дітей, веденням господарства позивач займається самостійно. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з позивачем. На даний час вона не має намірів звертатися до суду з заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, оскільки він періодично приймає участь у наданні матеріальної допомоги дітям.Термін на примирення позивач просила не надавати.

Як встановлено судом, подружжя своїми правами не користується, свої обов`язки не виконує, взаємовідносини, що склалися між подружжям, не притаманні сім`ї і не відповідають інтересам подружжя та їх дітям. Можливості примирення подружжя та відновлення нормальних сімейних відносин суд не вбачає.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, спірних питань по розподілу майна немає.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_1 .

За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 420 гривень 40 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 30 грудня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 224.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище дружини ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 420 гривень 40 копійок.

Управлінню державної казначейської служби України в м. Славутичі Київської області повернути ОСОБА_1 - 420 гривень 40 копійок сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії квитанції від 08.09.2020 року, оригінал якої зберігається в матеріалах даної цивільної справи № 377/549/20, провадження № 2/377/288/20.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 22 жовтня 2020 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька