Дата документу 14.05.2020 Справа № 310/1301/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 310/1301/19Головуючий у 1-й інстанції Маринін О.В.
Пр. № 22-ц/807/1163/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 грудня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ПрАТ «ВФ Україна» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 3-5), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 7957,68 коп. та витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що між ПрАТ «ВФ Україна» (23.05.2017 р. перейменоване із ПрАТ «МТС Україна», який є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Український мобільний зв`язок») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку №2624931/1.10518365 від 22.12.2005 року та договір про надання послуг мобільного зв`язку № 3926530/1.10518365 від 16.11.2007 року. З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку Відповідачеві було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 . У зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок абонента було замінено на 64. Відповідно до умов Договору та Умов користування мережами мобільного зв`язку, що є невід`ємною частиною зазначеного Договору, та згоду з якими підтверджено підписом ОСОБА_1 , він взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі ПрАТ «МТС Україна», особисто перевіряти залишок авансового платежу та вносити відповідні платежі за послуги, отримані за Договором. Згідно із п. 2.4.2 вищезазначеного договору ОСОБА_1 взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв`язку. За наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. ПрАТ «ВФ Україна» здійснило фактичні дії, щодо виконання договору в повному обсязі. ОСОБА_1 не оплатив отримані ним послуги зв`язку та відповідно до умов договору відповідач був відключений від мережі зв`язку ПрАТ «ВФ Україна». На адресу відповідача 24.08.2017 року була надіслана претензія № С 64/08 з проханням терміново сплатити суму заборгованості. Проте, ОСОБА_1 залишив її без задоволення. Таким чином, сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПрАТ «ВФ Україна», яка виникла з 16.04.2017 р. (дата, з якої виникло прострочення сплати за надані послуги) становить 7957,68 грн. Детальний розрахунок утвореної заборгованості міститься у розрахунку, доданому до претензії, а також у виставленому рахунку.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Мариніна О.В. (а.с. 28).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 31) провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 грудня 2019 року (а.с. 92-94) позовні вимоги позивача у цій справі задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ПрАТ «ВФ Україна» заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 21,47 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ПрАТ «ВФ Україна» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 98-104) просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача у цій справі задовольнити у повному обсязі; стягнути з відповідача понесені судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 1921,00 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 2881,50 грн., а всього - 4802,50 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 117).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 03 березня 2020 року (а.с. 125).

Ухвалою апеляційного суду дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 127).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, лише 13 травня 2020 року поштою, з дотриманням встановленого апеляційним судом 15-денного строку з дня отримання повторного направлення апеляційним судом копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у цій справі - 23.04.2020 року (поштове повідомлення а.с. 134), від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с. 135-139).

Відводів суддям апеляційного суду учасниками цієї справи у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ПрАТ «ВФ Україна» у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача у цій справі лише частково на суму 21,47 грн., керувався ст. ст. 258-259, 263-265, 354 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача лише в цій частині.

Оскільки, судом першої інстанції було встановлено, що ПрАТ «ВФ Україна» надано ОСОБА_1 послуги, які не є предметом договору № 3926530/1.10518365 та які він не замовляв.

Суду не було не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був ознайомлений (отримав повну і достовірну інформацію) із порядком і умовами надання вказаної послуги з передачі даних (інтернет-доступ) в режимі міжнародного роумінгу, її вартістю та погодився із запропонованими оператором телекомунікацій умовами.

Також позивачем не надано доказів належного повідомлення абонента про суму коштів на особовому рахунку для отримання послуг міжнародного роумінгу, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку, не обґрунтовано технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на особовому рахунку абонента та правомірності надання таких послуг фактично у кредит без згоди абонента.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява ПрАТ «ВФ Україна» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором № 3926530/1.10518365 задоволенню не підлягає.

Натомість, як вбачається з деталізованої інформації про розрахунки за телекомунікаційні послуги (а.с. 20) у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором № 2624931/1.10518365 від 22.12.2005 року за наданим номером НОМЕР_3 на суму 21.47 грн., яка підлягає стягненню.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає не відповідає.

У порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для цієї справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, відповідно до частини 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Ч. 1 ст. 634 ЦК України: договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник обов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Згідно із ст. 903 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що між ПрАТ «ВФ Україна» (23.05.2017 р. перейменоване із ПрАТ «МТС Україна», який є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Український мобільний зв`язок», та ОСОБА_1 була досягнута згода з усіх істотних умов і укладено: договір про надання послуг мобільного зв`язку № 2624931/1.10518365 від 22.12.2005 року (копія а.с. 15-18) та договір про надання послуг мобільного зв`язку № 3926530/1.10518365 від 16.11.2007 року (копія а.с. 9-11).

Проте, суд першої інстанції безпідставно не виходив у цій справі з презумпції правомірності правочину - вищезазначеного договору сторін у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України).

Оскільки, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що, укладаючи договір, відповідач автоматично погодився із повним та безумовним прийняттям положень договору/угод до нього та умов користування, стверджених оператором.

З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачеві було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 . З технічних причин, у зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок абонента було замінено на 64.

Відповідно до умов договору та Умов користування мережами мобільного зв`язку (далі - Умови), що є невід`ємною частиною зазначеного договору, та згоду із якими підтверджено підписом боржника (заява, копія а.с. 17), відповідач ОСОБА_1 взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі ПрАТ «МТС Україна», особисто перевіряти залишок авансового платежу та вносити відповідні платежі за послуги, отримані за договором.

Згідно із п. 2.4.2 вищезазначеного договору сторін (а.с.10,16), відповідач ОСОБА_1 взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв`язку. За наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.3.3 договору).

При цьому, апеляційним судом встановлено, що одна із сторін договору - ПрАТ «ВФ Україна», здійснила фактичні дії щодо виконання договору в повному обсязі.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Станом на дату подання даної заяви відповідач не оплатив отримані ним послуги зв`язку ані самостійно, ані на підставі надісланих позивачем на його адресу рахунків, виставлених із 31.03.2017 р. (копія а.с. 19). На підставі цього та відповідно до умов договору відповідач був відключений від мережі зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» (а.с.6).

24.08.2017 року на адресу відповідача позивачем була надіслана претензія № С 64/08 з проханням терміново сплатити суму заборгованості (копія а.с. 7-8). Проте, відповідач залишив її без задоволення.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед ПрАТ «ВФ Україна», яка виникла з 16.04.2017 р. (дата, з якої виникло прострочення сплати за надані послуги) на момент звернення до суду першої інстанції у цій справі із вищезазначеним позовом позивача становила 7957,68 грн. (а.с.20-21).

Детальний розрахунок утвореної заборгованості міститься у розрахунку, доданому до претензії позивача на ім`я відповідача (а.с. 7-8), а також у розрахунку, виставленому абоненту позивачем (а.с.19).

Відповідно до п. 3.1 договору відповідач погодився оплачувати за надані послуги мобільного зв`язку згідно із тарифами позивача, ознайомлення з якими підтверджується підписом відповідача у договорі.

На припущеннях ґрунтуються висновки суду першої інстанції у цій справі про те, що нарахування позивачем відповідачеві заборгованості в розмірі 7957,68 грн., за виключенням суми 21,47 грн., є безпідставною, оскільки згідно укладеного договору послуги міжнародна лінія та міжнародний роумінг не замовлялися, тому не мали надаватися.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що, хоча дійсно при підписанні договору, згідно якого виникла заборгованість, відповідачем не було замовлено надання послуг міжнародного роумінгу, проте абоненти мають змогу замовляти послуги, змінювати тарифні пакети тощо протягом усього терміну дії договору.

Відповідно до п. 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11 квітня 2012 р. № 295, згода споживача визначена як волевиявлення, виражене споживачем у будь-який спосіб, у тому числі вчинення ним дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове, повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо).

На підтвердження позовних вимог до відповіді на відзив позивачем було додатково надано належним чином завірену довідкову інформацію про надані послуги по особовому рахунку НОМЕР_4 за період з 01.03.2017 р. по 31.03.2017 р. (а.с. 63-86), яка безпідставно не була прийнята до уваги судом першої інстанції у цій справі, як належний, допустимий доказ.

Крім того, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони позивача.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказом, передбаченим ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача, є надана апеляційному суду позивачем до його апеляційної скарги довідкова інформація про надані послуги (а.с. 105-113), за змістом якої відповідачем було отримано, а ПрАТ «ВФ Україна» надано послуги міжнародного роумінгу: 19.03.2017о 16 год. 43 хв. 45 сек., 19.03.2017 о 17 год. 02 хв. 36 сек., 19.03.2017 о 17 год. 05 хв. 24 сек.

Дана інформація не є простим розрахунком, а є автоматичним розрахунком сертифікованого та атестованого державою обладнання, і є підтвердженням надання зазначених в ній послуг абоненту.

Отже, з довідкової інформації про надані послуги чітко простежується, що відповідачем отримувались інтернет - послуги у роумінгу.

До того ж, згідно із п. 2.4.2 вищезазначеного договору сторін, особисто підписаного відповідачем, фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги, означає, що така послуга була замовлена абонентом.

Також, при використанні послуг роумінгу абонент обслуговується у мережах закордонних операторів, з якими у ПрАТ «ВФ Україна» підписано договори про співпрацю. Рахунки за послуги роумінгу формуються на підставі отриманої від роумінг-партнерів інформації про сервіси, спожиті абонентом під час його перебування за межами України. Обмін докладною інформацією про події абонента у гостьовій мережі (тип події, час, вартість тощо), є процедурою, затвердженою GSM Асоціацією (GSMA), обов`язковою для усіх операторів мобільного зв`язку членів GSMA. У позивача немає можливості коментувати інформацію щодо місця знаходження користувача (ці дані не відслідковуються) однак, коректність інформації проходить декілька етапів перевірки. У ПрАТ «ВФ Україна» немає підстав не довіряти інформації, отриманої від роумінг-операторів.

Згідно із довідкою про виконані запити абонента (а.с. 105-113) вже після укладення договору, відповідач подав заяву про підключення послуги міжнародного роумінгу (міжнародна лінія). Дана заява була виконана, а послуга «Міжнародна лінія» підключена 10.02.2010 року о 14 год. 17 хв. 43 сек., що підтверджується відомостями з автоматизованої (білінгової) системи оператора (довідка про виконані запити абонента).

Відповідно до п. 3.2 вищезазначеного договору сторін, згоду з яким підтверджено підписом відповідача: «Нарахування за надані послуги мобільного зв`язку в мережах іноземних операторів під час використання послуги міжнародного роумінгу здійснюється згідно з тарифами іноземних операторів та з урахуванням послуг UMC із забезпеченням міжнародного роумінгу. У випадку користування послугою міжнародного роумінгу UMC залишає за собою право включати до поточного розрахункового періоду послуги отримані у попередні розрахункові періоди».

Таким чином, послуга «Міжнарожний роумінг» була замовлена та підключена абоненту згідно вимог чинного законодавства та відображається автоматизованою (білінговою) системою оператора.

Відповідно до п. 75 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 1012 р. № 295, за особистим зверненням споживача з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі нарахована до сплати сума за надані послуги повинна бути розшифрована безоплатно тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії, із зазначенням номера абонента, якого викликав споживач, виду послуг, часу початку і скінчення їх надання, обсягу наданих послуг, суми коштів до сплати за кожний сеанс зв`язку.

Таким чином, на підставі даного положення відповідач мав та має змогу самостійно отримати запитувану інформацію у центрі продажів та обслуговування абонентів Vodafon.

Відповідно до п. 3.5 вищезазначених договорів згоду з якими підтверджено підписом відповідача: «Кількість та вартість послуг, наданих абоненту в розрахунковому періоді, визначаються відповідно до показників належних оператору технічних засобів виміру тривалості, обсягу та вартості послуг.

Основною умовою застосування технічних засобів телекомунікацій, відповідно до п. 1 ст. 24 ЗУ «Про телекомунікації» є їх відповідність стандартам і технічним регламентам.

Технічні засоби телекомунікацій ПрАТ «ВФ Україна» мають всі встановлені законодавцем необхідні документи про підтвердження відповідності вимогам нормативних документів у сфері телекомунікацій, що підтверджують їх відповідність всім державним критеріям.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Телекомунікаційне обладнання ПрАТ «ВФ Україна» знаходяться під постійним контролем Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, за триманням умов застосування технічних засобів у телекомунікаційних мережах.

Всі технічні засоби виміру тривалості, обсягу та вартості наданих послуг сертифіковані відповідно до державних та міжнародних стандартів, проходять щорічну перевірку державними органами і відповідають галузевим стандартам, що розробляються та затверджуються відповідно до законодавства України про стандартизацію з урахуванням стандартів та рекомендацій міжнародних організацій.

Додатково, з метою забезпечення єдності і необхідної точності вимірювань відповідно до ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», всі технічні засоби виміру тривалості, обсягу та вартості наданих послуг ПрАТ «ВФ Україна» щорічно проходять обов`язкову державну метрологічну атестацію.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

За таких обставин, апеляційним судом встановлено, що надання послуг позивачем відповідачу було проведено згідно з умовами договору та принципами надання послуг міжнародного роумінгу.

Апеляційним судом також встановлено, що позивач добросовісно та належним чином виконував усі зобов`язання згідно із умовами договору.

Проте, відповідач ОСОБА_1 ухиляється від сплати вищезазначеної заборгованості на користь позивача у добровільному порядку (відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача (а.с. 137-138), остання досі не сплачена.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду належних, допустимих доказів у спростування позову позивача у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ПрАТ «ВФ Україна» ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ПрАТ «ВФ Україна» у цій справі слід задовольнити, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 грудня 2019 року у цій справі слід скасувати; ухвалити нове судове рішення, яким позов ПрАТ «ВФ Україна» задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ВФ Україна» заборгованості за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 7957,68 грн.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги та позову позивача у цій справі при вищевикладених обставинах, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПрАТ «ВФ Україна» слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 4802,50 грн. (розрахунок: 1921,00 грн. - судовий збір за подачу позову (а.с. 1-2) + 2881,50 грн. - судовий збір за подачу апеляційної скарги (а.с. 122).

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 грудня 2019 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» () заборгованості за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 7957,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» () судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 4802,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 14.05.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.