Справа №524/7709/19
Провадження №2/524/612/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі: головуючого судді - Андрієць Д.Д., за участю секретаря - Кулинич М.М., позивача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди,-

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом, в якому просили стягнути з відповідача на свою користь 7031 грн матеріальної шкоди, 5000 грн матеріальної шкоди.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Відповідач є власником квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться над квартирою АДРЕСА_1 . 29.06.2019 відбулось залиття їх квартири. Причиною залиття стало самовільне перепланування в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_1 труб водопостачання та сантехніки. Внаслідок залиття їм була завдана матеріальна шкода в розмірі 5531 грн. Також ними було витрачено 1500 грн на проведення експертного дослідження. Їм була завдана і моральна шкода, як виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушенні звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Розмір моральної шкоди вони оцінюють в 5000 грн. У відповіді на відзив позивача, ОСОБА_1 , вказала, що відповідач по справі жодного разу не надала доступ до свого помешкання з метою проведення обстеження. Крім того, внаслідок душевних переживань ОСОБА_2 , яка є людиною похилого віку, проходила лікування від ішемічного інсульту.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 , позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач, ОСОБА_2 , надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач в своєму відзиві зазначила, що виходячи з акту-обстеження та змісту позовної заяви вбачається, що позивачі не впевнені коли саме відбулось залиття, тривалість цих подій та хто саме його спричинив, а всі їх твердження базуються лише на припущеннях. Звертала увагу, що представником ТОВ «Житлорембудсервіс» на час складання акту не було проведено обстеження на предмет протікання стояків водопостачання, каналізації, опалення, які знаходяться у прямому віданні та зоні відповідальності управляючої компанії. Вважає що позивачами не було надано доказів спричинення їм моральної шкоди.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2018, копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52573534 від 11.07.2018, копією свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 13.06.1995 №5386.

Відповідач, ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Автозаводської районної адміністрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради.

16 серпня 2019 року комісією у складі працівників ТОВ «Житлорембудсервіс» був складений акт-обстеження квартири АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до акту-обстеження від 16.08.2019 зазначено, що на час обстеження дійсну причину залиття квартири АДРЕСА_1 встановити не було можливості по причині відсутності мешканців та ненадання доступу для проведення обстеження внутрішньо квартирної мережі холодного, гарячого водопостачання та водовідведення вище розташованої квартири 197.

05 вересня 2019 року судовим експертом Маківським М.В. складено висновок експерта №64-19 за результатами проведеного будівельно-технічного дослідження, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту приміщень квартири АДРЕСА_1 в зв`язку із її залиттям, становить 5531 грн. Вартість експертного дослідження становила 1500 грн, що підтверджується копією квитанції №54 від 05.09.2019.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, 3) причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

На підтвердження факту спричинення шкоди та її розміру позивачами були надані суду копія акту-обстеження, висновок експерта, а також заявлено клопотання про допит свідка.

Свідок ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачів. Вона бачила те, що комора та ванна кімната в квартирі позивачів залиті. У неї також постійно мокра стінка в квартирі. Разом із позивачем вони залишили ОСОБА_3 записку про залиття їх квартир. Після цього відповідач по справі їй, ОСОБА_4 , пояснила, що залиття сталось з дев`ятого поверху.

Під час обстеження 16.08.2019 було встановлено пошкодження оздоблення кладової, коридору, ванної та загального коридору, руді сухі сліди затікання з відшарування.

На думку суду, позивачем доведено належними та допустимим доказами факт спричинення майнової шкоди та її розмір.

Щодо посилання позивачів на існування презумпції вини.

В постанові від 18 березня 2020 року по справі № 760/8139/14-ц(провадження № 61-43768св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що: «цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди доводить лише факти заподіяння такої шкоди.»

Отже, суд, з урахуванням позиції Верховного Суду, погоджується із доводами позивачів про те, що доведення відсутності вини у спричиненні шкоди в даній справі повинен довести відповідач.

Разом із тим, суд наголошує на тому, що для настання деліктної відповідальності необхідно довести факт протиправності дій відповідача.

Однак, суд враховує те, що із акту-обстеження вбачається, що точна дата залиття квартири позивачів не встановлена, як і причина залиття. Вказані факти не були також доведені показаннями свідка. Суду не були надані будь-які докази, які б доводили факт вчинення відповідачем протиправних дій.

Тобто, на переконання суду під час розгляду справи не було доведено вчинення відповідачем дій протиправного характеру, які призвели до завдання шкоди позивача. Також, не було доведено наявності причинного зв`язку між протиправною дією та негативними наслідками.

Суд приймає до уваги те, що відповідачем не було надано доказів на спростування своєї вини. Разом із тим, суд вважає, що без доведення факту протиправності дій відповідача та наявності причинного зв`язку між діями та наслідками, відсутність доказів на спростування вини не є підставою для відшкодування шкоди.

Отже, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивачів про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Щодо вимог позивачів про стягнення моральної шкоди судвідзначає, що вказані вимоги є пов`язаними із вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, а тому також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачів.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати покласти на позивачів.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць