Провадження 2/127/3240/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бессараб Н.М., ознайомившись із заявою позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсною та скасування приватизації квартири, про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2020 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсною та скасування приватизації квартири, про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло.

Також 23.09.2020 року на адресу суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по даній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсною та скасування приватизації квартири, про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, в якій ОСОБА_1 просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсною та скасування приватизації квартири, про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вважає, що права на 1/4 частку даної квартири він не має, оскільки процес приватизації проходив без згоди позивача і на той момент він в даній квартирі не проживав, спільного господарства з відповідачами не вів. Позивачу стало відомо, що 17.09.2019 року відбулося примусове проникнення до даної квартири державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниці Макушинського Ю.І. під час якого він дізнався, що відносно позивача 28.01.2019 року відкрито виконавче провадження № 58214163 і що на 1/4 частку квартири, яка за свідоцтвом про право власності на житло належить позивачу, буде накладено арешт та проведено опис майна в квартирі. Оскільки квартира приватизована з порушенням законодавства та ј частки даної квартири позивачу не належить, так як позивач там не проживає вже тривалий час, дії державного виконавця порушують права співвласників даної квартири, тому для не допущення реалізації ј частки квартири з прилюдних торгів та збереження майна ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою про забезпечення позову.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладені вище норми права, предмет і зміст заявленого ОСОБА_1 позову про визнання недійсною та скасування приватизації квартири, про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки позивач вважає, що права на 1/4 частку даної квартири він не має і процес приватизації квартири проходив без згоди позивача, який на той момент в даній квартирі не проживав, а також надані позивачем ОСОБА_1 докази в обгрунтування його припущень, що невжиття заходів забезпечення даного позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у випадку, якщо суд при вирішенні справи дійде висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову, суд вважає, що заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову слід задовольнити частково.

Зокрема, суд при вирішенні даної заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всю квартиру за адресою: АДРЕСА_1 враховує, що в даній квартирі позивачу на праві власності належить лише 1/4 частка, а інша частина даної квартири перебуває у спільній частковій власності відповідачів по даній справі по ј частці кожному, що державною виконавчою службою 30.10.2019 року накладено арешт лише на належну позивачу ј частку в даній квартирі, при цьому ОСОБА_1 не надав суду доказів про наявні зобов`язання відповідачів по даній справі відповідати всім своїм майном, в тому числі нерухомим майном, за борговими чи іншими зобов`язаннями позивача ОСОБА_1 перед третіми особами.

З огляду на вище викладене, враховуючи підстави і предмет позову по даній цивільній справі та надання позивачем достатніх доказів, які свідчать про існування ризику відчуження ј частки нерухомого майна, яке належить на праві власності позивачу, чим можуть бути порушені майнові права та інтереси позивача ОСОБА_1 , що може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також враховуючи розумність, обґрунтованість і адекватність заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, суд приходить до висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 . В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 260, 261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Копію ухвали для негайного виконання надіслати до Департаменту з надання адміністративних послуг Вінницької міської ради та сторонам по справі для відома.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана сторонами протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу суду складено 24.09.2020 року.

Суддя: