Справа № 174/373/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Волинець Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою до відповідача філії «Вільногірський гірничо - металургійний комбінат» ПАВ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона з 13.05.2017 року о 08 годині 00 хвилин, виконуючи службові обов`язки водія електро - та автовізка ремонтно-механічного цеху філії «ВГМК» ПАТ «ОГХК» отримала письмове завдання на проходження виробничого навчання за професією водій електро- та автовізка. Навчання з управління електровізком протягом робочого дня проводилось у присутності інструктора ОСОБА_2 , о 15 годині 20 хвилин майстер ОСОБА_3 дав усне розпорядження їй, ОСОБА_1 на відправку електровізка в депо електрокар для зарядження акумуляторів. Інструктор ОСОБА_2 йшла неподалік. Так як електровізок рухався швидше, ніж пересувалась ОСОБА_2 , вона відстала від електровізка, який заїздив у депо електрокар. Вона, виконуючи завдання заїхала в двір депо електрокар і намагалась проїхати в приміщення депо, втратила концентрацію внаслідок чого не справилась з керуванням і в`їхала в металеві ворота депо, при цьому травмувала ногу.

Згідно висновку комісії з розслідування вказаного випадку, вказаний нещасний випадок вважається пов`язаним з виробництвом (згідно акту форм Н-1, Н-5).

Наслідки отримання нею вказаної виробничої травми були дуже тяжкими.

Наслідками нещасного випадку було встановлення їй діагноз «відкритий багатоканальний перелом кісток правої гомілки на границі середній і нижній треті. Безліч рваних ран ніжній треті правої гомілки, код S 82.20. Згідно наказу МОЗ України від 04 липня 2007 року № 370 «Про затвердження класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості», травма відноситься до тяжких».

Згідно висновку МСЄК первинно було встановлено 2-гу групу інвалідності з втратою працездатності 65 % з черговим переоглядом 10.09.2018 р. 10.10.2018 р. висновком МСЄК серія 12-ААА № 05311 повторно їй було встановлено третю групу інвалідності зі ступенем втрати працездатності 50 % з наступним переоглядом 01.10.2019 р. 06.03.2019 року за висновком МСЄК серія 12-ААА № 075031 їй було встановлено стійку втрату професійної працездатності на рівні 65 % та присвоєно 2 групу інвалідності за наступним переоглядом 10.02.2020 р. Висновком МСЄК серія 12-ААА № 077367 від 27.05.2020 р. при повторному огляді встановлено третю групу інвалідності та втрату працездатності на рівні 45 % з наступним переоглядом 01.03.2022 р. Причиною присвоєння інвалідності визнане трудове каліцтво з ураженням органів.

Внаслідок погіршення стану здоров`я їй завдано моральну шкоду яка полягає порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, а так само в порушенні стосунків з оточуючими її людьми. Це пов`язано з тим, що зустрічатися зі своїми знайомими, спілкуватися з ними, вирішувати побуті проблеми її сім`ї, після вказаної трагедії вона не може як раніше. В наступний час вона дуже погано ходить через сильну кульгавість пошкодженої ноги. Зовнішній вигляд ноги є просто жахливий і їй необхідно приховувати її постійно за допомогою одягу, щоб не викликати дискомфорт оточуючих. Вона вимушена вести закритий спосіб життя, рідко виходить з дому, у неї погіршився стан здоров`я, вона погано спить ночами, стала занижена самооцінка її як особистості. Вона постійно змушена приймати ліки та проходити курс лікування. Вона змушена докладати величезні зусилля для відновлення нормальних життєвих відносин. Також вона досить потребую інтенсивного лікування у вигляді хірургічного втручання, вказана операція коштує дуже дорого, та в неї не має вказаних грошей і це також створює їй моральні страждання. Суму компенсації за моральну шкоду вона оцінюю у 200 000 гривен. Просить суд задовольнити позовну заяву.

Ухвалою суду від 05.06.2020 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням(викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву (а.с. 41).

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин.

Представник відповідача Писаренко Г.О., подала відзив на позов, при цьому визнала наступні факти, що 13.05.2017 року стався нещасний випадок з водієм електро- та автовізка ремонтно-механічного цеху філії «ВГМК» ПАТ «ОГХК», що майстер ОСОБА_3 дав усне розпорядження ОСОБА_1 на відправку електровізка в депо електрокар для зарядження акумуляторів. Позивачка виконуючи завдання заїхала в двір депо електрокар і намагалась проїхати в приміщення депо, втратила концентрацію внаслідок чого не справилась з керуванням і в`їхала в металеві ворота депо, при цьому травмувала ногу, та визнаний нещасний випадок пов`язаний з виробництвом.

Визнання вказаних обставин приймається судом, а тому вони доведенню не підлягаю (ст. 82 ЦПК України).

Представником відповідача не визнано розмір компенсації за моральну шкоду, визначену позивачем в сумі 200000 грн., так як позивачка сама винна, що не справилась з управлінням, тому вважає потрібно враховувати степінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, тому вважають вимоги позивача неспівставними отриманій шкоді, крім того філія не може бути відповідачем по справі.

Позивачка надала відповідь на відзив де пояснила, що електровізок був несправний тому вона не могла повільно в`їхати в депо, просить позов задовольнити, також надала заяву про заміну неналежного відповідача.

Ухвалою суду від 31.07.2020 року було замінено неналежного відповідача.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як випливає з матеріалів справи, позивачка під час роботи у відповідача 13.05.2017 року отримала травму (трудове каліцтво), що підтверджується копією акту проведення розслідування нещасного випадку на виробництві. Основною та супутньою причинами нещасного випадку є організаційними (а.с. 7-11).

Висновками МСЭК № 718775 від 06.09.2017 р, МСЄК № 053711 від 10.10.2018 р., МСЄК № 075031 від 06.03.2019 р., МСЄК № 077367 від 27.05.2020 р., МСЄК №248840 (а.с.14)

Копія довідки № 1837 від 11.05.2019р., виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1048, копія Епікризу до історії хвороби № 1246, копія епікризу до історії хвороби № 2121, копія виписки з історії хвороби № 3022, копія індивідуальної програми реабілітації інваліда № 970 від 06.07.2017 р., копія індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1238 від 10.10.2018 р. (а.с.20-37 ),

Копія направлення на МСЄК від 27.01.2020 (а.с. 38-39).

Отже, позивачці встановлено втрату професійної працездатності в 65 % уперше у зв`язку з травмою, при повторному огляді встановлено третю групу інвалідності та втрату працездатності на рівні 45 % з наступним переоглядом 01.03.2022 р. Причиною присвоєння інвалідності визнане трудове каліцтво з ураженням органів.

Таким чином, ушкодження здоров`я позивача, заподіяне під час виконання нею трудових обов`язків заподіюють їй моральні і фізичні страждання, обмежують можливості вести активний спосіб життя, що створює додаткові незручності і змушує приймати додаткові зусилля для організації свого життя.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 у справі про страхові виплати (пункт 5), зазначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та статтею 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

У п. 9 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Втрата професійної працездатності, встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про заподіяння моральної шкоди, саме до такого висновку дійшов Верховний Суд 10.10.2019 року у справі № 219/590/17, провадження № 61-31871св18.

Доводи відповідача про те, що позивачка сама винна, що не справилась з управлінням, тому вважає потрібно враховувати степінь вини особи не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що саме відповідач не створив позивачці безпечних і нешкідливих умов праці, внаслідок чого позивачка отримала трудове каліцтво, яке потягло за собою втрату професійної працездатності, внаслідок чого позивачка зазнає фізичні і моральні страждання. Вказане підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався.

Слід зазначити, що моральна шкода потерпілої від травми отриманої на виробництві складається зокрема у фізичних та моральних стражданнях, що вона понесла у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому, враховуються стан здоров`я потерпілої, зокрема встановлену у 2017 році втрату працездатності на рівні 65 % та другу групу інвалідності, а також встановлену висновком МСЄК серія 12-ААА № 077367 від 27.05.2020 р. при повторному огляді третю групу інвалідності та втрату працездатності на рівні 45 % з наступним переоглядом 01.03.2022 р., тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом 25 000 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь держави 840,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 133, 141, 247, 263- 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (03035, м. Київ, Солом`янський район, вул.Сурікова, 3, ) на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень, завданої внаслідок трудового каліцтва.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь держави 840,80 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області І.А.Ілюшик