Справа № 185/3744/20
Провадження № 2/185/2643/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Перекопського М.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь взяті ним у позику грошові кошти у розмірі 7000,00 грн та понесені судові витрати.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 17.03.2017 року позичив відповідачу грошові кошти в сумі 7000,00 грн, про що, в присутності двох свідків була складена розписка. Відповідно до досягнутої домовленості, відповідач зобов`язався у строк до 17.06.2017 року повернути позичені кошти. Станом на теперішній час відповідач позичені кошти не повернув, всі спроби позивача вирішити питання щодо повернення позичених коштів у досудовому порядку не дали позитивного результату.

Ухвалою суду від 23 червня 2020 року провадження у справі відкрито та запропоновано відповідачу подати в порядку ст. 178 ЦПК України відзив на позов, не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копію вищевказаної ухвали разом з копією позовної заяви та додатками відповідач отримав 07 липня 2020 року поштою, що підтверджується поштовим повідомленням у справі.

У визначені строки відзиву на позов або заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідач не подав.

Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що 17 березня 2017 року ОСОБА_2 прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7000,00 грн. до 17 червня 2017 року. За користування позикою проценти не нараховуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладання зазначеного договору сторони склали розписку про отримання грошових коштів в сумі 7000,00 грн (а.с.15).

Таким чином, форма договору позики не порушена.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На момент звернення з даним позовом до суду сума боргу у розмірі 7000,00 грн залишається неповернутою. Доказів повернення коштів позивачу відповідачем суду не надано.

Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи.

У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено 840,80 грн.

Згідно ст. 137 ЦПК УКраїни Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно матеріалів справи позивачем було витрачено на правову допомогу 1050 грн. Отже, судові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складають 840,80 грн + 1050 грн = 1890,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 17 березня 2017 року в розмірі 7000 грн (сім тисяч грн).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1890,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до або через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя М. М. Перекопський