ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3584/20 Справа № 205/6059/19 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 рокуколегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Вказувала, що вони перебували у фактичних шлюбних відносинах в період часу з 2016 року по вересень 2018 року, від яких народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на те, що на теперішній час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 липня 2019 року і до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 липня 2019 року і до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн.40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповно з`ясовані обставини справи, просив скасувати рішення та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач офіційно не працевлаштований та не має доходів; на утриманні апелянта знаходяться три пенсіонери; відповідач також сплачує аліменти на доньку сторін.

ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість рішення місцевого суду, просила рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення змінити в частині, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах починаючи з 2016 року по вересень 2018 року. Від даних відносин у сторін народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи ту обставину, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні, яка у свою чергу потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, тому наявні достатні підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 липня 2019 року до досягнення дитиною трирічного віку.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду у повній мірі, виходячи з наступного.

Згідно до частини другої статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12,81 ЦПК України, встановивши, що ОСОБА_1 є батьком народженої від нього малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає зі своєю матір`ю, обґрунтовано вважав, що ОСОБА_1 має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на її утримання на підставі статті 84 СК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має мінливий дохід, на час розгляду справи судом першої інстанції та звернення з апеляційною скаргою є безробітним, за таких обставин, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання дружини 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно відповідає вимогам ст.84 СК України.

Таким чином, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги та з урахуванням вимог ст.84 СК України, матеріального стану відповідача, принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про зміну розміру стягнутих з відповідача на користь позивача аліментів на утримання позивача з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 липня 2019 року і до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновків про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , зміни оскаржуваного рішення суду в частині визначення розміру стягнутих аліментів та залишення без змін рішення суду в іншій частині.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року змінити, зменшити розмір стягнутих аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини.

В решті рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 13 березня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.