ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 вересня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 747/45/20

Головуючий у першій інстанції Косенко Ю. Л.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/877/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді БечкаЄ.М.,

суддів Губар В.С., Євстафіїва О.К.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2020 року у справі за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом,

дата та місце ухвалення судом першої інстанції рішення 25 березня 2020 року смт.Талалаївка,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортними засобами та іншими самохідними машинами і механізмами, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 91218 грн 84 коп. та понесених судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області 22 серпня 2018 року на автодорозі Н-08 Бориспіль Запоріжжя, 103 км, здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки MAN, модель 41.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , що перевозив вантаж - асфальтобетонну суміш. За результатами проведеного контролю складено акт № 0019906 про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень, яким зафіксоване порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг із перевезення вантажу із перевищенням осьових навантажень. Так, фактична повна маса транспортного засобу становить 46,10 т при нормативно допустимій 40 т; нормативно допустиме осьове навантаження становить 16; 16 т, а фактичне 16,8; 29,30 т. При цьому перевезення здійснювалося без оформлення дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами України.

Також Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області 22 серпня 2018 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 року здійснено розрахунок № Z-78 суми, яку зобов`язаний сплатити відповідач як плату за проїзд автомобільними дорогами, у розмірі 2812,02 євро, що станом на момент складання акту еквівалентно 91218 грн 84 коп. Однак, відповідачем зазначені кошти в добровільному порядку не сплачено, а Державною службою України з безпеки на транспорті не вживалися заходи щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом з ОСОБА_1 . Зазначений випадок, з урахуванням вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» є виключним (нездійснення захисту інтересів держави), а тому у прокурора наявні обґрунтовані підстави для пред`явлення позову в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Заочним рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2020 року задоволено позов заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Держави плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 91218 грн 84 коп. та 2102 грн у відшкодування понесених судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що порушення перевищення норм перевезенням вантажу ОСОБА_1 доведено. Розмір плати за проїзд визначено у відповідності до вимог Порядку №879 та відповідно до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879) та складає 2812,02 євро, що станом на момент складання розрахунку відповідно до офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України, становить 91218 грн 84 коп., яка не оскаржена та несплачена перевізником (власником транспортного засобу) у встановлені чинним законодавством строки, тому підлягає стягненню. Також суд послався на постанову ВП ВС від 06 червня 2018 року у справі №820/1203/17.

Не погоджуючись з даним рішенням представник ОСОБА_1 адвокат Хатишев В.І. звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не визначено втрачене майно, або яка річ пошкоджена, не заявлена реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи, як і не заявлений кошторис виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (дороги), в порядку ст.1192 ЦК України. Зауважує, що стороною відповідача вказувалось на недопустимість та недостовірність розрахунку у заяві про перегляд заочного рішення.

Особа, яка подає апеляційну скаргу не погоджується з тим, що ОСОБА_2 є держінспектором Укртрансбезпеки, а ОСОБА_3 підписував акт перевірки. Тому відповідач просить вважати направлення на рейдову перевірки недопустимим доказом.

Вважає, що протиправно складено акт від 22 серпня 2018 року щодо додержання вимог суб`єктом господарювання ОСОБА_1 , оскільки відповідач з 2014 року не є суб`єктом господарювання та в порушення Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті протиправно вказано суб`єктом перевірки ОСОБА_1 , а не водія ОСОБА_4 , який є особою, яка можливо спричинила шкоду згідно доводів позивача відповідно до ст.1166 ЦК України.

ОСОБА_1 зауважує, що згідно п.7 Акту №0019906 має бути вказано маршрут руху із зазначенням пройденої відстані дорогами, кілометрів, однак пройдена відстань не встановлено, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість розрахунку №Z-78 та Акту №0019906.

Особа, яка подає апеляційну скаргу зауважує, що в порушення Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні №879 рух автомобіля після перевірки працівниками Укртрансбезпеки дозволено, плату не стягнуто, транспорт не затримано, тому позивачем допущено порушення даного Порядку, а судом визнано докази набуті з порушенням встановленого законом порядку допустимими.

Сторона відповідача звертає увагу на нечитабельність, недопустимість, недостовірність, а отже неналежність сертифікатів, щодо зважувального обладнання, яке використано 22 серпня 2018 року та визнаних належними судом. Позивачем не доведено за допомогою якого зважувального обладнання здійснювалось зважування при проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу під управлінням водія ОСОБА_4 22 серпня 2018 року.

Особа, яка подає апеляційну скаргу звертає увагу також на те, що ні позивачем, ні судом у рішенні не наводяться мотиви незастосування положень, передбачених ст.ст.39, 48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У визначений судом строк прокуратурою Чернігівської області подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , заступник прокурора вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2020 року без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що за своєю природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а є сумою на відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг, про що зазначено в позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №803/3/18. Загальною нормою, яка підлягає застосуванню у даному спорі є ст.1166 ЦК України, якою визначено підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, тому безпідставними є доводи щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень ст.ст.1187, 1192 ЦК України, оскільки ця норма права не урегульовує спірні правовідносини.

Заступник прокурора зауважує, що у матеріалах справи наявні усі передбачені Порядком №879 документи, довідка про результат здійснення габаритно-вагового контролю від 22 серпня 2018 року, акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, проте відповідачем не надано будь-яких доказів чи розрахунків на спростування факту перевищення нормативно вагових параметрів транспортним засобом, який йому належить, чи неправильного, на його думку, здійснення розрахунку посадовими особами Укртрансбезпеки. Вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо невідповідності автоматичного приладу для зважування дорожніх транспортних засобів, оскільки до даного приладу наявні сертифікат перевірки, декларації про відповідність, сертифікат відповідності та додаток, тому його використання відповідає вимогам чинного законодавства.

Заступник прокурора вважає надуманими доводи ОСОБА_1 , що ОСОБА_5 не був працівником Укртрансбезпеки, оскільки дані твердження спростовуються декларацією інспектора, наявною у Єдиному державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування.

Також заступник прокурора зауважує, що ОСОБА_1 з травня 2004 року по листопад 2014 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснював господарську діяльність саме з наданням послуг перевезення речей (переїзду). Після припинення підприємницької діяльності фактично продовжує використовувати транспортний засіб для даних послуг. Доказів того, що водій ОСОБА_4 є суб`єктом господарювання та саме ним надавались послуги по перевезенню вантажу із перевищенням допустимого навантаження на вісь відповідачем не надано.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Хатишева В.І. надійшло заперечення-клопотання проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення (виклику) сторін. В клопотанні представник просить витребувати докази від позивача про направлення відповідачу відзиву та його отримання відповідачем; розглянути дане клопотання та призначити судове засідання у порядку загального позовного провадження з повідомленням і викликом сторін на дату судового засідання та призначити і провести розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Дане заперечення-клопотання відхиляється апеляційним судом зважаючи на наступне

Згідно ч.4 ст.360 ЦПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

В матеріалах справи наявні фіскальний чек Укрпошти (а.с.172), накладна №332 (а.с.173), а також опис вкладення на ім`я ОСОБА_1 (а.с.174), які свідчать, що прокуратурою Чернігівської області було направлено відповідачу відзив на апеляційну скаргу, копію сертифікату типу «А» від 27 листопада 2017 року, копію декларації про відповідність №3 від 29 листопада 2017 року та копію сертифікату відповідності від 29 листопада 2017 року та додатку. Таким чином, у апеляційного суду відсутні підстави витребовувати докази направлення відзиву. В той же час, апеляційний суд звертає увагу представника відповідача адвоката Хатишева В.І., що норми ЦПК України не передбачаються надання стороною доказів отримання відзиву.

Також апеляційний суд відхиляє клопотання представника відповідача про призначення і проведення розгляду справи у порядку загального позовного провадження, адже згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Таким чином, апеляційний суд законодавчо позбавлений права розглядати справи у порядку загального позовного провадження.

Щодо клопотання про призначення справи до розгляду з повідомленням і викликом сторін на дату судового засідання слід зазначити, що згідно ч.3 ст.368 ЦПК України, розгляд справи у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засідання з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ст.369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Таким чином, враховуючи предмет позову, ціну позову, колегія суддів не вбачає необхідності проведення судового засідання з повідомленням учасників справи про дату, час та місце судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 серпня 2018 року Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті видано направлення на рейдову перевірку №010801 ОСОБА_6 , старшому державному інспектору ВДК, Обухову О.І., головному спеціалісту ВДК, ОСОБА_5 , держінспектору для проведення рейдової перевірки транспортних засобів згідно Закону України «Про автомобільний транспорт», КУпАП, в Черкаській обл., автодорога Н-16 40 км + 170 м, 103 км автодороги Н-08 з 20 серпня 2018 року по 24 серпня 2018 року (а.с.33). Також суду надано щотижневий графік проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Черкаській обл. у період 20 серпня 2018-26 серпня 2018 року, на виконання окремого доручення №320/03/13-18 від 05 травня 2018 року (а.с.34), графік щоденної роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю в Черкаській обл. на серпень 2018 року (а.с.35).

Відповідно Акту №0019906 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22 серпня 2018 року, УУТБ у Черкаській області на автодорозі Н-08 Бориспіль-Запоріжжя проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля MAN, модель 41.480, номерний знак НОМЕР_1 . Суб`єктом перевірки зазначено ОСОБА_1 , водій ОСОБА_4 . Вантаж асфальтобетонна суміш дрібнозерниста, щільна тип Б, марка 1. Маршрут руху Ярошівка, Фастовський р-н с.Вознесенське. Повна фактична маса транспортного засобу становить 46,10 т при нормативно допустимій 40 т; нормативно допустиме осьове навантаження становить 16; 16 т, а фактичне 16,8; 29,30 т. (а.с.19, 20). Результат перевірки також відображено в Довідці №0000910 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22 серпня 2018 року (а.с.21).

Згідно Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22 серпня 2018 року, складеного держінспекторами ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , на автодорозі Н-08 Бориспіль-Запоріжжя, 103 км., 22 серпня 2018 року, направлення на перевірку від 20 серпня 2018 року №010801, проведено перевірку автомобіля MAN, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва - НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 , документ, що посвідчує особу водія, п.в. НОМЕР_3 , номер дорожнього листа не зазначено, серія і номер ліцензійної картки та строк дії не зазначено, що належить ОСОБА_1 , та виявлено порушення, відповідальність за яке передбачена ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, фактична маса 46,10 Т, без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданого уповноваженим компетентним органом (а.с.18).

Того ж дня Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області здійснено розрахунок №Z-78 суми, яку зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 , як плату за проїзд автомобільними дорогами, у розмірі 2812,02 євро, що станом на момент складання акту еквівалентно 91218 грн 84 коп. Даний розрахунок здійснено у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 року (а.с.22, 23).

ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність сплатити 2812,02 євро, як плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом із зазначенням реквізитів для перерахунку коштів (а.с.24, 25).

Згідно даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 19 травня 2004 року внесено запис про проведення державної реєстрації ОСОБА_1 , як фізичної особи підприємця, вид діяльності 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 49.42 надання послуг перевезення речей, а 26 листопада 2014 року внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем (а.с.26-29).

За інформацією ГУ ДФС у Чернігівській обл. ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2018 року по 01 жовтня 2018 року податковий розрахунок сум доходів, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку не подавав. Суми виплачених доходів, доходи від надання в оренду рухомого майна, не отримував (а.с.30).

Згідно облікових даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів ОСОБА_1 є власником автомобіля MAN, модель 41.480, тип кузова самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією наданою регіональним сервісним центром МВС в Чернігівській обл. ( а.с31-32).

В матеріалах справи також наявні копія сертифікату відповідності приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWTA (перелік серійних номерів наведений у додатку до цього сертифікату) (а.с.36, 170), додаток до сертифікату відповідності (а.с.37, 171), сертифікату перевірки типу А від 27 листопада 2017 року (а.с.38, 168), декларації про відповідність №3 (а.с.39, 169), копію Положення про Управління Укртрансбезпеки у Черкаській обл. (а.с.40-46)

Вбачається також, що Укртрансбеспека надала прокурору Чернігівської області відповіді, в яких стверджує про відсутність повноважень на звернення до суду в якості позивача (а.с.15-17, 47-49, 50-52, 53-54).

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Правовідносини, пов`язані із автомобільними перевезеннями та руйнуванням автомобільних доріг внаслідок цього, урегульовані спеціальними нормами законодавства, а саме Цивільним Кодексом України, Законами України «Про автомобільний транспорт», Законом України «Про автомобільні дороги», «Про дорожній рух», Постановами Кабінету Міністрів України «Про здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» від 08 листопада 2006 року №1567, «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27 червня 2007 року №879 та іншими.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищує нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (зі змінами) «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування».

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно пункту 2.2 Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Таким чином, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником, то саме ця особа є володільцем транспортного засобу і буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Судом встановлено, що 22 серпня 2015 року за кермом автомобіля MAN, фактична маса якого була більшою, ніж нормативно допустима, був ОСОБА_4 . При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в будь-яких трудових або інших відносинах суду надано не було.

Тому, враховуючи надані документи та норми права, які регулюють спірні відносини, колегія суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_1 не є особою, яка повинна відшкодувати майнову шкоду, завдану Укртрансбезпеки.

ОСОБА_1 не перевищував встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень, не є завдавачем шкоди Укртрансбезпеки у Чернігівській обл., а покладення на нього цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану діянням ОСОБА_4 буде помилковим.

Встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Також, згідно ст.8 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України» з перевізників-резидентів, транспортні засоби яких зареєстровано територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, плата за проїзд автомобільними дорогами України справляється лише у разі перевищення встановлених розмірів загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів.

Відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 був перевізником, адже таких доказів матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги, що судом не визначено втрачене майно, або яка річ пошкоджена, не заявлена реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи, як і не заявлений кошторис виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (дороги), в порядку ст.1192 ЦК України, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки суд не перевіряє наданий розрахунок, враховуючи відсутність підстав для стягнення майнової шкоди саме з ОСОБА_1 .

Відхиляються доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не є держінспектором Укртрансбезпеки, а ОСОБА_3 підписував акт перевірки, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази протилежного.

В той же час, апеляційний суд приймає до уваги доводи ОСОБА_1 , що протиправно складено акт від 22 серпня 2018 року щодо додержання вимог суб`єктом господарювання ОСОБА_1 , оскільки відповідач з 2014 року не є суб`єктом господарювання та в порушення Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті протиправно вказано суб`єктом перевірки ОСОБА_1 , а не водія ОСОБА_4 , який є особою, яка можливо спричинила шкоду, згідно доводів позивача, відповідно до ст.1166 ЦК України. Матеріали справи не містять маршрутного листа, у разі його наявності, виданого ОСОБА_1 , не містить будь-яких накладних, договорів та інших документів, які б свідчили, що ОСОБА_1 був перевізником асфальтобетонної суміші дрібнозернистої.

Доводи апеляційної скарги щодо нечитабельності та недопустимості, а отже неналежності сертифікатів, щодо зважувального обладнання, відхиляються апеляційним судом, оскільки стороною позивача надано належної якості копії документів.

Доводи відзиву прокурора відхиляються апеляційним судом, оскільки стороною позивача не доведено, що саме ОСОБА_1 був перевізником та має відповідати за завдану шкоду на підставі положень ст.1166 ЦК України, якою визначено підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Реєстрація ОСОБА_1 з травня 2004 року по листопад 2014 року як фізичної особи-підприємця та здійснення ним в той час господарської діяльності саме з наданням послуг перевезення речей (переїзду) не підтверджує його господарську діяльність в 2018 році, а саме 22 серпня 2018 року. Заступник прокурора вдається до припущень, зазначаючи, що після припинення підприємницької діяльності відповідач фактично продовжує використовувати транспортний засіб для даних послуг. Крім того, ОСОБА_1 не має доводити в суді, що водій ОСОБА_4 є суб`єктом господарювання та саме ним надавались послуги по перевезенню вантажу із перевищенням допустимого навантаження на вісь, оскільки саме сторона позивача має доводити вину відповідача в суді.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити, заочне рішення суду першої інстанції скасувати, відмовивши заступнику прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Крім того, ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки ОСОБА_1 понесені витрати, які полягають у сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, слід також стягнути з прокуратури Чернігівської області на його користь 3153 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.3, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом відмовити.

Стягнути з прокуратури Чернігівської області (м.Чернігів, вул.Князя Чорного, 9, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) у відшкодування витрат на оплату судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3ст.389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: