Номер провадження 22-ц/804/1806/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2020 року Донецький апеляційний суд колегією в складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

при секретарі судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м. Бахмут справу що виникла з сімейних правовідносин за заявою ОСОБА_1 про поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення сум та відшкодування моральної шкоди, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2020 року (головуючий у 1 інстанції Бакуменко А.В.),

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась в Краматорський міський суд Донецької області із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання посилаючись на те, що за результатами розгляду справи за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення сум та відшкодування моральної шкоди Краматорським міським судом Донецької області 30 жовтня 2015 року постановлено рішення на підставі якого видано виконавчий лист від 10 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 авансу в розмірі 22 355,00грн та 10 000,00грн моральної шкоди строк пред`явлення якого до виконання до 11 листопада 2016 року.

Підстави для поновлення строку заявник ОСОБА_1 вбачала в тому, що виконавчий лист вже було пред`явлено до виконання в 2016 році, однак повернуто через несплату авансового внеску, який остання не змогла сплатити по причині знаходження на території яка тимчасово не контролюється Україною.

Також в обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що вона розраховувала на добровільне виконання рішення боржником чого не сталося.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Згідно висновків суду заявник не підтвердила існування умов які би позбавляли її права звернутися за виконанням судового рішення, оскільки встановлені обставини про те, що позивач вказувала адресу для листування, за якою отримала рішення суду та виконавчий лист на території міста Харкова.

Також суд виходив із того, що пред`явлення виконавчого листа до виконання теж підтверджує що для стягувача були створені умови необхідні для виконання рішення суду та виконання рішення суду повністю залежало від волевиявлення ОСОБА_1 .

Також, на думку суду, не являлося поважною причиною пропущення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, очікування стягувача на добровільне виконання рішення суду з боку боржника.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила ухвалу скасувати та задовольнити заяву.

Необхідність скасування ухвали заявник обґрунтовує тим, що висновок про пропущений стягувачем річний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання здійснений без урахування змін законодавства яким цей строк продовжено до трьох років.

Також поза увагою суду залишились обставини з приводу того, що до строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не входить строк під час якого вирішувалося питання про прийняття виконавчого листа до виконання.

Також заявник стверджувала про те, що судом порушені права заявника як внутрішньо переміщеної особи.

На час перегляду справи судом апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, за відсутності учасників справи повідомлених про час та місце судового розгляду належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Заочним рішенням Краматорського міського суду від 30 жовтня 2015 року у справі 234/10890/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму авансу в розмірі 22 355,00грн з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь період користування грошима та моральну шкоду в сумі 10 000,00грн /а.с.27-28/.

30 жовтня 2015 року Краматорським міським судом Донецької області видано виконавчий лист у справі № 234/10890/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми авансу в розмірі 22 355,00грн з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь період користування грошима та моральної шкоди в сумі 10 000,00грн /а.с.35/.

04 січня 2016 року на адресу Краматорського міського суду надійшла заява від ОСОБА_1 про направлення на її адресу в АДРЕСА_1 копії рішення суду та виконавчих листів у цивільній справі № 234/10890/15-ц /а.с.31/.

11 листопада 2016 року повернуто виконавчий документ стягувану без прийняття до виконання через несплату авансового внеску /а.с.36/.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з її недоведеності та необґрунтованості, оскільки заява не містить жодних поважних підстав пропуску строку.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За змістом частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Наявність норм Конституції України та положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Краматорським міським судом Донецької області видано виконавчий лист у справі № 234/10890/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу, який повернуто на підставі несплати авансового внеску 11 листопада 2016 року. Однак питання про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання ініційовано стягувачем лише 27 грудня 2019 року, тобто за межами строку впродовж якого стягувач безумовно при добросовісній правовій поведінці мав об`єктивну можливість вирішити питання щодо пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Доводи апеляційної скарги про наведені причини пропуску строку, а саме проживання на непідконтрольній території не вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, тобто не є поважними.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеність заявником обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, та виходить із того, що заявник не надала доказів на підтвердження наявності об`єктивних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено в позовній заяві та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим в порядку статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 травня 2020 року.

Судді: