Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Бондар О.В.

за участю

представника позивача Салтисюка Ю.В.

представника третьої особи Феленко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Мар`ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, сільськогосподарського кооперативу «Україна», третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Мар`ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, сільськогосподарського кооперативу «Україна», третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай).

Позивач з урахуванням уточнень від 27.09.2019 року в позові посилається на те, що він 20.09.1985 року був прийнятий в члени колгоспу «Україна», та перебував на посаді інженера по техніці безпеки.

В ході здійснення господарської діяльності колгосп «Україна» було реорганізовано в колективно-сільськогосподарське товариство «Україна» та в подальшому реорганізовано в сільськогосподарський кооператив «Україна», .

15.07.1997 року позивач був звільнений з КДСП «УКРАЇНА» за власним бажанням, у відповідності до вимог ст. 38 КЗпП України.

15.05.1995 року КДСП «Україна» Магдалинівського району Дніпропетровської області було видано державний акт серії ДП на право колективної власності на землю у розмірі 4229,7 гектарів землі в межах згідно з планом.

З числа 4 229,7 га земель колективної власності, підприємством було здійснено розпаювання земельних часток серед членів КДСП.

На час видачі КДСП «Україна» державного акту серії ДП на право колективної власності на землю позивач являвся членом КДСП.

Незважаючи на той факт, що позивач на момент видачі акту на постійне користування земельною ділянкою являвся членом КДСП, він помилково не був включений до списку підприємства, членів підприємства які мали право на земельну часту (пай) та не видано відповідний сертифікат, що посвідчував право на земельну частку (пай).

Оскільки позивач на час одержання КДСП «Україна» Державного акта на право колективної власності на землю станом на 15.05.1995 року був членом даного КДСП, то він мав право на земельний пай і на його ім`я помилково не видали сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі.

Загальновідомим є факт, що колишні члени КДСП вже отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) та в послідуючому державні акти на земельну частку (пай). Позивач земельної частки (паю) до теперішнього часу не отримував, так як його право було обмежене.

Оскільки, право позивача на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КДСП «Україна» було порушено, виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, позивач прохає суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КДСП «Україна», на території Мар`ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представники відповідачів - Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Мар`ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявивлися, надавши до суду заяви, в яких прохали розглянути справу без їхньої участі.

Представник відповідача сільськогосподарського кооперативу «Україна» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судовому засіданні пояснила, що позивачеві на підставі відповідних рішень від 28.01.1993 року та 26.02.1993 року надано в постійне користування земельні ділянки площею 6,8 га та 23 га для ведення селянського (фермерського) господарства та посвідчено державними актами. Інформація щодо зареєстрованих земельних ділянок на праві приватної власності на ім`я позивача відсутня.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не внесений до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» та земельної частки (паю) не отримував (а. с. 11, 12, 16-27).

Державний акт на право колективної власності на землю КДСП «Україна» було видано 15 травня 1995 року, зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за Мд № 263 (а. с. 14-15).

Із повідомлення відділу Держгеокадастру у Магдалинівському районі Дніпропетровської області вбачається, що в КДСП «Україна», розмір земельного паю становить 5.75 умовних кадастрових гектарів (а. с. 12).

ОСОБА_1 працював в КДСП «Україна» у період з 20 вересня 1985 року по 15 липня 1997 року (а. с. 9-10).

Згідно протоколу засідання правління колгоспу «Україна» від 16 листопада 1985 року вирішено рекомендувати загальним зборам колгоспників прийняти в члени колгоспу ОСОБА_1 (а. с. 55-57).

В судовому засіданні були допитаний свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що був головою КДСП «Україна» та йому відомо, що позивач був членом КДСП «Україна».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ`визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Отже, з огляду на вищенаведені положення, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Згідно ст. 25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

В судовому засіданні встановлено, що державний акт на право колективної власності на землю КДСП «Україна» виданий 15 травня 1995 року, позивач був членом КДСП «Україна», однак не включений до списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю), який додано до Державного акту на право колективної власності на землю КДСП «Україна».

Отже виходячи з обставин справи вбачається, що позивач набув права на земельну частку (пай) з дня видачі Державного акту на право колективної власності, однак не отримував відповідний сертифікат, у зв`язку із чим вказане право підлягає захисту в судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) в розмірі 10,10 умовних кадастрових гектарів, за рахунок земель колишнього КДСП «Україна» на території Мар`ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13 лютого 2020 року.

Суддя Т.А.Ковальчук