Справа № 646/7216/18
№ провадження 2/646/257/2020
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.20 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Шелест І.М., за участю секретаря Коммунарової А.О., розглянувши у загальному позовному провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матірю ОСОБА_1 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 23.05.2014 між нею та відповідачем укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 540. Від цього шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, актовий запис № 324 від 20.05.2015, батьками якого є сторони по справі. Сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, на даний час сторони не мешкають разом. На даний час син проживає разом з нею. Позивач самостійно несе витрати на утримання та розвиток їх сина. Місце перебування батька дитини ОСОБА_2 не відоме. Позивач разом із сином мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач не буде чинити перешкод у спілкуванні дитини з батьком. Позивач зазначила, що відсутність законного рішення про визначення місця проживання дитини із матір`ю фактично суперечить її інтересам та порушує її громадські та цивільні права дитини. У зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, з невідомих причин, представник позивача подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. При ухваленні рішення суду, просила врахувати той факт, що між батьками існує конфлікт з приводу проживання дитини. Головна небезпека полягає у тому, що батько є іноземцем та погрожував вивезти дитину за кордон на постійне місце проживання без дозволу матері. Дитина є малолітньою, в Україні у неї сформовано побут, є постійне місце проживання, навчання та лікування. Відповідно до правил перетину державного кордону, якщо другий з батьків є іноземцем, він має право вивезти дитину за кордон без дозволу іншого з батьків. Отже така загроза дійсно існує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації та опублікування оголошення на офіційному сайті. Про причини неявки не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд, за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 281, 282 ЦПК України.

Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини без участі представника третьої особи. У висновку Департамент служб у справах дітей зазначено, що орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю, ОСОБА_1 (а.с. 40-42).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 23.05.2014 перебували у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 540 (а.с. 5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками вказано: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (а.с.6).

Як вбачається з копії довідки серії ІАА № 0710828 Департаменту інформаційних технологій МВС від 14 серпня 2018 року, свідчить, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 7)

Згідно з сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ознак наркологічних захворювань не виявлено (а.с. 8).

Відповідно до довідки № 002991 про обстеження на антитіла до вірусу імунодефіциту людини від 17.07.2018 ОСОБА_1 не хворіє на ВІЛ (а.с. 9)

Згідно з довідкою Медичного центру вищої категорії ЕВВІВА від 18.07.2018 видана лікарем ОСОБА_4 18.07.2018, ОСОБА_1 є здоровою, на диспансерному обліку у фтизіатра не перебуває, туберкульозом не хворіє (а.с. 10).

Згідно з довідкою виданою ОСОБА_1 ТОВ «ДЖИ ФАЙВ ХОЛДИНГ УКР» вих. № 74 про те, що наразі вона займає посаду інженера за якістю 1 категорії і дохід якої з 01.03.2018 по 31.08.2018 складає 499 482, 73 грн (а.с. 11).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

За змістом статей 160-161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015року).

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, забезпечення сталості її соціальних зв`язків з матір`ю, відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, а також неможливості матері зареєструвати місце проживання дитини, суд дійшов висновку про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матірю ОСОБА_1 , місце проживання якої зареєстировано за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , (ідн. НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Повний текст рішення виготовлений 10.03.2020.

Суддя І.М. Шелест