ЄУН № 336/3395/19
пр. № 2/336/142/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

22 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Брагіній І.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Воронової Живецької Н.В., законного представника третьої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування будинком,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 , вказавши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить будинок АДРЕСА_1 . У 2019 році позивач дізналась про реєстрацію у будинку місця проживання відповідача. Посилаючись, що з ОСОБА_3 вона не знайома, він не є членом родини співвласників будинку, відповідач ніколи не проживав в будинку, позивач просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 14.06.2019 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 06.08.2019 року провадження по справі було відкрите та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 22.04.2020 року ухвалено проводити заочний розгляд справи.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, вказавши, що право власності на 1/2 частку будинку позивач успадкувала у 2013 році. Інша частина будинку належить її дядькові ОСОБА_2 , який був визнаний недієздатним. У 2014 році, коли проводились вибори Президента України, на адресу будинку прийшло запрошення на вибори на ім?я ОСОБА_4 , тоді позивач дізналась, що ця особа зареєстрована проживаючою у будинку. Припускає, що можливо, зазначену особу знала попередня власниця будинку, яка і надала дозвіл на реєстрацію ОСОБА_4 у будинку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2014 року ОСОБА_4 було визнано такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . Однак, ОСОБА_1 вказане рішення не направила до органу реєстрації місця проживання внаслідок необізнаності про таку необхідність. У 2019 році на адресу будинку прийшло запрошення на вибори Президента України на ім`я ОСОБА_3 , після чого позивач з?ясувала, що у 2015 році у будинку зареєстроване місце проживання відповідача. Позивач припускає, що оскільки станом на 2015 рік ОСОБА_3 не досяг повноліття, а анулювання реєстрації місця проживання ОСОБА_4 не відбулось, оскільки ОСОБА_1 не спрямувала рішення суду до органу реєстрації місця проживання, тож органом реєстрації зареєстроване місце проживання відповідача за місцем реєстарції ОСОБА_4 без згоди власників будинку. Посилаючись, що відповідач не являється її родичем чи членом сім?ї, їй не відомо, щоб він колись мешкав у будинку, просила позов задовольнити.

Законний представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, зазначивши про ті саме обставини, про які сповістила позивач.

Відповідач ОСОБА_3 направив до суду відзиву на позовну заяву, у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся оголошенням на офіційному сайті Шевченківського районного суду м. Запоріжжя через відсутність відомостей про фактичне місце проживання.

Будь-яких заяв чи клопотань учасниками справи суду не заявлялось, а судом не вирішувалось.

Судом досліджені письмові докази, надані позивачем, а також за клопотанням представника позивача допитано свідка.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком ОСОБА_1 , постійно мешкає у будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 за час проживання свідка у будинку в ньому не мешкав, хто ця особа свідку невідомо, про реєстрацію його місця проживання позивач дізналась, отримавши запрошення на вибори Президента України у 2019 році.

З досліджених судом письмових доказів вбачається наступне.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.04.2013 року на Ѕ частку, та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2004 року на Ѕ частку, що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.01.2020 року.

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 11.07.2019 року відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 03.02.2015 року по теперішній час.

При вирішенні справи суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України.

Стаття 391 ЦК України надає право власнику майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 405 ЦК України вказує, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_3 не є членом родини позивача або іншого співвласника будинку, був зареєстрований проживаючим у будинку у 2015 році, будучи неповнолітнім, але, як показав свідок, принаймні з 2013 року відповідач в будинку не мешкав, ким є ця особа позивачеві невідомо.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивачем доведено достатніми та допустимими доказами факт не проживання відповідача у будинку протягом тривалого строку, тож вбачає підстави для задоволення позовних вимог.

Також у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування будинком, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп).

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП відсутні.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повне рішення складене 04 травня 2020 року