Справа № 489/5084/19
Провадження № 22ц/812/452/20 Головуючий у 1-ї інстанції Рум`янцева Н.О.
Категорія 57 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

4 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

із секретарем: Андрієнко Л.Д.

за участю: позивача ОСОБА_1 та її представника- ОСОБА_2 ,

представника відповідача Севастьянова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24 грудня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Рум`янцевої Н.О. в залі суду в місті Миколаєві зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Миколаївгаз Збут»

про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

18 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Миколаївгаз Збут» про зобов`язання невідкладно та безкоштовно поновити газопостачання до квартири АДРЕСА_1 , у якій вона проживає.

В обґрунтування вимог зазначала, що 20 травня 2019 року, без належного попередження, відповідачем було припинено постачання газу до її квартири.

24 травня 2019 року вона звернулася до ТОВ «Миколаївгаз Збут», де дізналася про наявність у неї заборгованості за споживання газу, та уклала договір реструктуризації заборгованості.

Незважаючи на укладення договору, відповідач безпідставно не поновив постачання газу до її квартири та вимагає сплатити витрати на припинення та поновлення газопостачання.

У відзиві на позов ТОВ «Миколаївгаз Збут» заперечував проти задоволення позову, посилаючись на відповідність його дії нормативно-правовим актам, що регулюють надання послуг з газопостачання споживачам, в тому числі: неодноразове надсилання постачальником на адресу позивача як споживача послуг попереджень про наявність заборгованості та необхідність її сплати; повернення таких попереджень без вручення споживачу за відсутності вини постачальника; виконання робіт з припинення постачання газу, та можливості його поновлення, після укладення договору реструктуризації, за підтвердження споживачем відшкодування витрат з припинення та поновлення газопостачання.

На письмовий відзив ТОВ «Миколаївгаз Збут» позивачем надані заперечення, в яких нею оспорено розмір заборгованості за отримані нею послуги з посиланням на неіснуючі у країні тарифи, що визнані незаконними за рішенням адміністративного суду.

Одночасно позивачем ОСОБА_1 надана заява про збільшення позовних вимог та розгляд справи з повідомленням сторін, а також заява про забезпечення позову.

Ухвалами Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 грудня і 3 грудня 2019 року у забезпеченні позову, прийнятті заяви про збільшення позовних вимог і розгляд справи з викликом учасників справи у судове засідання відмовлено, а відповідь позивача на відзив відповідача повернуто ОСОБА_1 без розгляду.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно припинено постачання газу до помешкання позивача, яке може бути поновлено тільки за підтвердження відшкодування споживачем на рахунок постачальника витрат на припинення та поновлення газопостачання.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду ухвалене за неповно з`ясованих обставин, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають матеріалам справи, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Зазначала, що неодноразово зверталася до постачальника з метою проведення звірки за здійсненим постачанням газу та сплатою нею рахунків, але часу на її звернення у працівників відповідача не було.

В той же час нею у 2016 році і 2017 році вже укладалися договори про реструктуризацію, за якими нею здійснено повне погашення, яке не знайшло підтвердження у витягу з її особового рахунку.

Вважала суми, що були їй нараховані відповідачем до сплати, є некоректними та не відповідають як діючим тарифам, так і показанням лічильника.

Наголошувала, що підприємство, яке надає послуги, має належним чином обслуговувати споживачів, а не погіршувати їм життя, надсилаючи неправомірно нараховані рахунки, ще й по завищеним тарифам.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача вважав її доводи необґрунтованими, а рішення суду таким, що ухвалено у відповідності до норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймають участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із того, що відповідачем як постачальником газу дотримана процедура попередження споживача про наявність заборгованості за споживання газу та порядок припинення газопостачання до квартири позивача.

З такими висновками суду погодитися не можна, так як вони не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з газопостачання, що надаються ТОВ «Миколаївгаз Збут» за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Відтак, правовідносини сторін стосуються забезпечення відповідачем ТОВ «Миколаївгаз Збут» побутових потреб населення як споживачів природного газу.

Такі відносини, що виникають між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) споживачами газу, регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496 (далі Правила); постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 20 червня 2013 року №709 «Про підвищення якості обслуговування споживачів природного газу»; Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 жовтня 2014 року №184 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2500 (далі Типового договору).

Підпунктом 1 пункту 5.2, підпунктом 1 пункту 6.1, пунктом 6.2 Типового договору, пунктами 21- 23 Правил визначено, що споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника згідно з умовами договору та отримувати відповідну інформацію щодо обсягів спожитого газу, ціни тощо, проводити звіряння фактичних розрахунків з підписанням відповідного акту, а постачальник, в свою чергу, отримувати від побутового споживача плату за поставлений газ, ініціювати припинення постачання природного газу побутовому споживачеві, надавати побутовим споживачам інформацію та проводити звіряння фактично використаних обсягів природного газу.

За відомостями особового рахунку № НОМЕР_1 , що міститься в матеріалах справи (а.с.64), споживач ОСОБА_1 здійснює щомісячну оплату за спожитий газ з урахуванням наданих їй соціальних субсидій, але оплату проводить не завжди у відповідності до наданих їй обсягів газу, внаслідок чого на січень 2017 року, січень 2018 року і травень 2019 року має різного розміру суми заборгованості, які нею же погашаються та мають загальну тенденцію до зниження заборгованості у загальному розмірі.

В той же час за вказаний період акти звірки за спожитий та оплачений газ між споживачем та постачальником у справі відсутні.

Тому, при наявності заборгованості споживача за поставлений постачальником газ, питання погашення заборгованості та можливість припинення газопостачання споживачу повинно здійснюватися у відповідності до процедури та порядку, що встановлені розділом ІІІ вищенаведених Правил та розділом VІІ Типового договору, якими чітко визначається алгоритм дій кожній із сторін за таких обставин.

Так, пунктом 17 розділу ІІІ Правил зазначається, якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має право зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж через три дні після дати отримання повідомлення.

Постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. Постачальник надсилає Оператору ГРМ відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу природного газу споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача.

Пунктом 18 розділу ІІІ Правил передбачено, що у разі оплати простроченої заборгованості за договором на постачання природного газу до зазначеного в повідомленні про припинення газопостачання часу та завчасного (до дня припинення) надання постачальнику підтвердних платіжних документів (а Оператору ГРМ копій) газопостачання побутовому споживачу не припиняється.

Відповідно до пункту 19 розділу ІІІ Правил припинення газопостачання не звільняє побутового споживача від обов`язку сплатити заборгованість за фактично спожитий природний газ.

Згідно пункту 20 розділу ІІІ Правил відновлення газопостачання споживачу здійснюється за умови оплати простроченої заборгованості за природний газ за договором або складання між постачальником та споживачем графіка погашення заборгованості та відшкодування витрат постачальника на припинення та відновлення газопостачання.

За матеріалами справи ТОВ «Миколаїв Збут» двічі, 29 січня та 31 серпня 2018 року, на адресу споживача ОСОБА_1 надіслані вимоги-повідомлення про погашення заборгованості, що виникла при сплаті за спожитий газ. Жодного разу письмові повідомлені не були вручені споживачу, та повернулися без позначки про вручення (а.с.17-25).

Незважаючи на це, 9 листопада 2018 року ТОВ «Миколаївгаз Збут» як постачальник надіслав оператору ГРМ ПАТ «Миколаївгаз» для виконання та одночасно до відома споживачу ОСОБА_1 доручення про припинення газопостачання, яке буде припинено 18 грудня 2018 року (а.с.23-25). Це повідомлення споживачем отримано не було та повернуто також без позначки про вручення.

У грудні 2018 року оператор ГРМ доручення відповідача не виконав, а здійснив відключення газового обладнання споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , у невстановлену дату - 20 травня 2019 року, що стало несподіванкою для позивача.

Ці обставини підтверджені як актом про відключення (а.с.4), так і письмовим зверненням позивача до постачальника (а.с.5).

24 травня 2019 року між сторонами укладено договір реструктуризації заборгованості за послуги газопостачання за №253 на суму 5 900 грн. 20 коп. строком на 12 місяців (а.с.26), за яким позивач вносить щомісячні платежі (а.с.64), але у поновленні газопостачання їй відмовлено з посиланням на необхідність здійснити відшкодування витрат постачальника на припинення та поновлення газопостачання (а.с.26-33).

Посилаючись на відсутність достатніх доходів та непомірний тягар витрат, позивач просила ТОВ «Миколаївгаз Збут» про безкоштовне поновлення газопостачання, про що їй було відмовлено, та така відмова стала підставою для звернення споживача до суду за захистом своїх прав.

Проаналізувавши обставини справи та відповідні норми матеріального права, колегія суддів доходить висновку, що незважаючи на заборгованість, яка виникла у споживача за спожитий газ, та стала підставою для використання постачальником свого права на припинення газопостачання споживачу, відповідач не дотримався порядку та процедури, які встановлені Правилами та Типовим договором, оскільки не дочекався вручення споживачу повідомлення про необхідність погашення заборгованості, а також доручення про можливе припинення газопостачання у визначені ним дату та час, і тим самим позбавив споживача права на особисте припинення споживання газу, своєчасне укладення договору про реструктуризацію заборгованості або її погашення, що є безперечною підставою для продовження газопостачання без його примусового припинення, і як наслідок без відшкодування додаткових витрат на припинення та поновлення постачання газу.

Крім цього колегія суддів звертає увагу, що сам факт припинення газопостачання відбувся не у визначений постачальником дату та час, а у зовсім іншу дату, що взагалі не могло бути відомо споживачу.

Посилання відповідача на відсутність його вини у неотриманні споживачем відповідних повідомлень не є доречним, так як нормативно-правові документи не передбачають можливості припинення газопостачання за відсутності достовірних відомостей про належне повідомлення споживача.

Тому висновки, що зроблені судом першої інстанції не відповідають як обставинам справи, які встановлені колегією суддів, так і нормам матеріального права, якими регулюються правовідносини, що виникли між учасниками справи.

За такого, рішення суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених пунктами 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового про задоволення позову.

Вказане не позбавляє сторони урегулювати питання нарахування та оплати заборгованості за поставлений та спожитий газ, але у іншому порядку.

На підставі вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у судах першої і апеляційної інстанціях у загальному розмірі 5 255 грн..

Керуючись статтями 365, 367-369, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про безкоштовне відновлення газопостачання до квартири - задовольнити.

Зобов`язати ТОВ «Миколаївгаз Збут» за свій рахунок відновити газопостачання до квартири АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_1 .

Стягнути з ТОВ «Миколаївгаз Збут» на користь держави за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій судовий збір в розмірі 5255 грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський О.В. Локтіонова