Справа № 562/369/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

/заочне/

"21" жовтня 2020 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача-адвокат Лопухович А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Дубенської міської ради Рівненської області, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

У поданій заяві позивач ОСОБА_1 просить позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовуючи тим, що відповідач протягом тривалого часу не піклувався про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавився станом його здоров`я, не виявляв бажання побачитися, аліменти не сплачував, що свідчить про ухилення ним від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відзив на позовну заяву відповідач не подавав.

У судовому засіданні позивач та її представник у режимі відеоконференції позовні вимоги підтримали повністю та з аналогічних мотивів.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило.

При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Установлено, що батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 , яка змінила своє прізвище « ОСОБА_4 » у зв`язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 , які до 20 липня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідними свідоцтвами.

З довідок Здолбунівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 02 липня 2019 року вбачається, що станом на 01 липня 2019 року заборгованість по сплаті аліментів на дитину - ОСОБА_3 за виконавчим листом №559/3735/13-ц від 12 грудня 2013 року складає 97242,24 грн., а по сплаті додаткових витрат за виконавчим листом №559/336/14-ц від 17 березня 2014 року - 5300 грн. За період з 01 лютого 2015 року по 01 липня 2019 року кошти відповідачем на дитину не сплачувалися.

Заочним рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 квітня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 97242,24 грн. пені за несплату аліментів, 331,07 грн. 3% річних від сум несплачених додаткових витрат на утримання дитини та 6634,54 грн. боргу несплачених додаткових витрат із урахуванням інфляційних збитків.

З характеристики за місцем навчання ОСОБА_3 , який з 01 вересня 2018 року навчається в Державному навчальному закладі «Дубенське вище художнє професійно-технічне училище» вбачається, що батько навчанням сина не цікавиться та батьківські збори не відвідує.

Згідно ч.1 ст.18 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З роз`яснень, які містяться в пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України.

Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст.164 СК України; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення ним проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, тобто, коли вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Проте, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги несплатою відповідачем протягом останніх 5 років аліментів на утримання дитини, належних та допустимих у розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України доказів того, що до відповідача за її заявами застосовувалися з боку органів опіки та піклування, державної виконавчої служби, правоохоронних та інших органів протягом цього періоду будь-які заходи попередження та впливу суду не надала, їх безрезультатність не довела.

А відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із заявою про вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України за фактом ухилення ним від сплати аліментів на утримання дітей позивач звернулася лише у лютому 2020 року, водночас винність ОСОБА_2 у цьому кримінальному проступку на даний час судом не встановлено.

Крім того, слід зазначити, що положення ст.ст.150, 164 СК України, регулюють обов`язки батьків щодо виховання дитини, підстави позбавлення батьківських прав, у ст.164 СК України йдеться про позбавлення батьківських прав саме щодо дитини.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ст.6 СК України).

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосованим до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг вісімнадцяти років, у зв`язку з чим на даний час втратив правовий статус дитини, що апріорі виключає можливість позбавлення відповідача батьківських прав.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-273, 351 - 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських праввідмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією ЦПК України (п.15.5 «Перехідних положень»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 22 жовтня 2020 року.

Суддя: