УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2341/19

03 березня 2020 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання: Боєчко О.Р.

з участю заявника: ОСОБА_1

представника заявника: ОСОБА_2

заінтересованої особи: ОСОБА_3

представника заінтересованої особи: Гайтанюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області № 348/2341/19 від 14.01.2020 у зв`язку з нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області № 348/2341/19 від 14.01.2020 у зв`язку з нововиявленими обставинами.

В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що 14.01.2020 року суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області суддя Міськевич О.Я. видала судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Вважає, що заява про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, яку ОСОБА_6 подала до суду, не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України. Вимоги ОСОБА_4 щодо стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно судовий наказ є незаконним та не обґрунтованим. Цей судовий наказ не відповідає загальним засадам цивільного судочинства України.

Так ОСОБА_4 в заяві про видачу судового наказу просила суд видати наказ про стягнення з нього аліментів у частці від заробітку. Однак до заяви про видачу судового наказу не додала доказів, які би підтверджували її вимоги.

Разом з тим ОСОБА_6 в заяві про видачу судового наказу зазначила, що він офіційно не працевлаштований. Тобто вона сама підтвердила, що заява є безпідставною.

Як вбачається з переліку додатків до заяви про видачу судового наказу, будь-яких доказів про те, що він працевлаштований там не зазначено.

Виходячи зі змісту ст.ст. 163 ЦПК України суд зобов`язаний був перевірити обставини та докази, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Однак, всупереч цим вимогам суд не перевірив обставини та докази і видав незаконний судовий наказ.

На його думку суд зобов`язаний був відмовити у видачі судового наказу, як це встановлено п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, оскільки заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

До вимог, які були заявлені ОСОБА_6 , суд застосував норми ст. 183 СУ України, згідно яких частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Однак суд не мав права застосувати вказану норму, оскільки він не працює і заробіток (дохід) у нього відсутній. Тим більш ОСОБА_6 не додала до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів доказів про його заробіток (дохід).

Також зазначає, що йому не було відомо про подання ОСОБА_6 заяви про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів та обґрунтування цієї заяви.

13.02.2020 від заінтересованої особи ОСОБА_4 поступило письмове заперечення на заяву про перегляд судового наказу, в якому зазначає, що з заявою про перегляд судового наказу вона не згідна та вважає, що вона не пілягає до задоволення.

Так свою заяву боржник ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що її заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам, передбаченим ст. 163 ЦПК України, що вона просила суд видати судовий наказ про стягнення з нього аліментів у частці від заробітку, однак до заяви не додала доказів про його заробіток (дохід), що нововиявленою обставиною є те, що він не працює, не має заробітку (доходу), а тому в позовних вимогах просить їй відмовити.

Проте такі твердження та вимоги боржника ОСОБА_1 не грунтуються на законі. У заяві про видачу судового наказу про стягнення з боржника аліментів вона зазначила всі відомі їй обставини, подала всі наявні в неї докази, а також зазначила обставини, передбачені ст. 182 СК України, які враховуються при призначенні аліментів. Тому вважає, що її заява відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

Також вказує, що дочка ОСОБА_5 проживає з нею. Боржник ОСОБА_1 , який є батьком ОСОБА_5 , проживає окремо, та участі в утриманні дитини не приймає. Тому вона згідно ч. 5 ст. 183 СК України вправі була звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, яким вона і скористалась.

Крім того із норм ст. 180 СК України вбачається, що обов`язок боржника ОСОБА_1 по утриманню своєї дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не залежить від його заробітку.

Окрім цього зазначає, що обставини, наведені боржником у заяві як нововиявлені, по суті такими не є. Так, у заяві про видачу судового накзау про стягнення з боржника аліментів на утримання дочки вона зазначила інформацію про те, що боржник на даний час офіційно не працевлаштований. Тому подання боржником доказів про наведену нею обставину не є нововиявленою обставиною, адже на момент винесення судового наказу і їй, і суду було відомо про те, що боржник не працює. Крім того вона звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу в порядку ч. 5 ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 с. 161 ЦПК України, і просила стягувати з нього аліменти на утримання малолітньої дочки в чітко перебаченому законом розмірі, не більше і не менше, і такий розмір законодавством не ставиться у залежнітсь від доходів (заробітку) боржника. Боржник ОСОБА_1 є батьком малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і за законом зобов`язаний її утримувати. Тому відстуність у нього офіційного працевлаштування, як і офіційного заробітку, не є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення алімнетів на утримання малолітньої дочки.

Тому вважає, що підстав для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами немає. За таких обставин у задоволенні заяви боржника про перегляд судового наказу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.01.2020 за нововивявленими обставинами слід відмовити за недоведеністю та безпідставністю вимог та залишивши судовий наказ в силі.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник вимоги заяви підтримали повністю з підстав, наведених в ній. Просили суд скасувати судовий наказ Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.01.2020, справа № 348/2341/19, виданого за заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позовних вимогах ОСОБА_4

Заінтересована особа ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви про скасування судового наказу Надвірнянського районного суду від 14.01.2020 року за нововиявленими обставинами з підстав, зазначених у запереченні на заяву. Просили залишити судовий наказ в силі.

Суд, розглянувши заяву, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали цивільної справи дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

За змістом ст. 429 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду .

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» визначено, що передбачений главою 4 розділу V ЦПК перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судом встановлено, що 14.01.2020 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 винесено судовий наказ, яким присуджено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 15.11.2019 року.

Також присуджено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКФОПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 в дохід держави 192 грн. 10 коп. (сто дев`яносто дві гривні десять копійок) судового збору.

27.01.2020 боржником ОСОБА_1 подано до Надвірнянського районного суду заяву про перегляд судового наказу від 14.01.2020 за нововиявленими, істотними для справи обставинами, які не були встановлені судом і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

На думку заявника нововиявленою обставиною, яка має істотне значення для розгляду справи та існувала на час розгляду справи, але не булу і не могла бути відомі заявнику, є те, що боржник офіційно не працює та не має стабільного доходу, тому не може сплачувати аліменти в частці від доходу

Тлумачення норм свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не були встановлені судом і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації.

Однак боржником не вказано жодних нововиявлених істотних для справи обставин, що не були встановлені судом і не могли бути відомі заявнику при подачі заяви про видачу судового наказу, що могли б бути підставою для скасування даного рішення і закриттю провадження у справі або залишення позову без розляду.

Щодо посилання заявника на ту обставину, що на час винесення судового наказу він офіційно не працював та отримував регулярний дохід суд зазначає, що вказана обставина була відома заявнику та зазначена нею в заяві про видачу судового наказу. Також вказана обставина була встановлена судом при розгляді заяви про винесення судового наказу. Щодо істотності вказаної обставини для вирішення справи слід зазначити, що відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно норм ст.ст, 181, 183, 184 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц.

Тому суд вважає правомірними вимоги заявника про стягнення з боржника аліментів у частці від його заробітку (доходу).

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обставина, зазначена заявником не може бути визнана нововиявленою в розумінні ст. 423 ЦПК України та відповідно до положень ЦПК України знаходиться поза межами повноважень місцевого загального суду.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Тому, на переконання суду, наведені ОСОБА_1 в заяві обставини не можуть бути підставою для скасування судового наказу та закриття провадження по справі.

З урахуванням вище наведеного суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.01.2020 у зв`язку з нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 268, 353, 423-426, 429 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області № 348/2341/19 від 14.01.2020 у зв`язку з нововиявленими обставинами відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст ухвали

складено 06.03.2020