КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1346/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3.03.2020 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Гаврюшенко К.О.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20.08.2019 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерстваюстиції України,

Державної казначейської служби України

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20.08.2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись, на незаконність даного рішення, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 15 березня 2011 року на підставі рішення Установчих зборів, оформленого протоколом № 1 від 12 березня 2011 року про створення ТДВ «ЖЛ» шляхом злиття ЗАТ «Житомирські Ласощі» та ТОВ «Будстайл-ХХІ» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців було зареєстроване Товариство з додатковою відповідальністю «ЖЛ» ().

Отримавши у дар частку у розмірі 94 988, 96 грн., на підставі договору дарування від 11 травня 2012 року, що складає 0,7 % статутного капіталу товариства, позивач став учасником ТДВ «ЖЛ» і збільшив її до 886 563,63 грн. шляхом внесення за період з 21 серпня 2013 року по 07 квітня 2016 р. грошових коштів на загальну суму 734 012, 46 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року, реєстраційний номер в ЄДРСР 54007590, яка набрала законної сили лише 03.03.2016 року на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду (реєстраційний номер в ЄДРСР 56284608), у справі № 819/3419/15, задоволено у повному обсязі позов ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, легалізації об`єднань громадян Житомирського міського управління юстиції про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій та записів про них, а саме визнано протиправними та скасовано реєстраційні дії та записи про них у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ЗАТ «Житомирські ласощі» (код за ) та щодо ТДВ «ЖЛ» (код за ).

Апеляційна скарга на вказане рішення суду могла бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до положень статті 186 КАС України у редакції чинній станом на час ухвалення рішення.

Проте, 27 листопада 2015 року державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, легалізації об`єднань громадян Житомирського міського управління юстиції Лоханчуком В. А. на підставі постанови Тернопільського окружногоадміністративного суду від 23 листопада 2015 р. було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ряд рішень та записів про них, в тому числі, внесено відомості про скасування реєстраційних дій та записів про них щодо Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ», а саме: державна реєстрація юридичної особи шляхом злиття; 15 березня 2011 р. № 0008407 та всі послідуючі реєстраційні записи.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 р. № 806/5231/15, яка залишена в силі ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року, визнано протиправними дії державного реєстратора відділу Лоханчука В.А. щодо внесення 27 листопада 2015 року записів та відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ЗАТ «Житомирські ласощі» (код 00382071) та ТДВ «ЖЛ» (код 37546647).

Підставою для визнання протиправними дій державного реєстратора відділу Лоханчука В.А. щодо внесення 27 листопада 2015 року вказаних вище записів було те, що на момент внесення змін до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 р. у справі № 819/3419/15 не набрала чинності, а тому виконання рішення суду до набрання ним законної сили є порушенням.

Також, у вказаній постанові суд зазначав, що державним реєстратором не надано суду жодного доказу на підтвердження правомірності своїх дій щодо здійснення 27.11.2015 р. реєстраційних дій та записів про них до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ТДВ «ЖЛ» та ЗАТ «Житомирські ласощі».

Тому, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога про визнання протиправними дій державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних і фізичних осіб-підприємців, легалізації об`єднань громадян Житомирського міського управління юстиції - Лоханчука В.А. щодо внесення 27 листопада 2015 року записів та відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ЗАТ «Житомирські ласощі» (код 00382071) та ТДВ «ЖЛ» (код 37546647) є обґрунтованою, а тому, підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними та скасування внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційних дій та записів про них та зобов`язання державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців скасувати реєстраційну дію та запис про неї в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ТДВ «ЖЛ», - то в задоволенні позовних вимог в цій частині було відмовлено (а.с.64, т.1).

З матеріалів справи також вбачається що постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року, яка набрала чинності 03.03.2016 р. і якою визнано протиправними та скасовано реєстраційні дії та записи про них у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ЗАТ «Житомирські ласощі» (код за ) та щодо ТДВ «ЖЛ» (код за ) на даний час є чинною.

Оцінивши обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, заперечуючи проти позову та апеляції, представник відповідача МЮ України у своїх поясненнях, зокрема, зазначав, що цим відповідачем позивачу ніякої шкоди не заподіяно, що державний реєстратор Лоханчук В.А. був працівником Житомирського міського управління юстиції Житомирської області, яке на час виникнення спірних правовідносин було окремою юридичною особою; що Житомирське міське управління юстиції Житомирської області було ліквідоване на підставі постанови КМ України від 11.02.2016 р. №99 «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги» - без правонаступництва; що повноваження цього органу у сфері державної реєстрації юридичних осіб та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно передано органам місцевого самоврядування.

Також зазначав, що Лоханчук В.А. в трудових відносинах з відповідачем ніколи не перебував; що суб`єктом призначення та звільнення на посаду державного службовця міського управління юстиції є Головне територіальне управління юстиції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Тобто, що державний реєстратор Житомирського міського управління юстиції Житомирської області Лоханчук В.А. призначався на посаду і звільнявся з посади на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Жодних доказів того, що позивачу завдано шкоди відповідачем МЮ України чи його посадовими особами суду не надано; вважає, що МЮ України є неналежним відповідачем.

Такі доводи представника відповідача є слушними.

Згідно ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до цієї норми, обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Відповідно до ч.2 ст.2 ЦК України, учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Конституційним судом України у рішенні від 03 жовтня 2001 року у справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державною) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими особами і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Таким чином, відшкодування матеріальної шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Згідно абзацу другого пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Постановлюючи рішення, суд першої інстанції виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини сторін, оскільки позивачем не надано доказів завдання матеріальної та моральної шкоди діями чи бездіяльністю відповідачів, не доведено завдання йому моральних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідачів, позивачем не надано доказів наявності матеріальної та моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності відповідачів, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідачів та вини відповідачів в її заподіянні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 20.08.2019 р. - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 4.03.2020 р.

Головуючий :

Судді :