Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Гуденко О.А., при секретарі Дудник Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Забота» на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2020 року скаржник ОСОБА_1 звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною дію Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вчинену державним виконавцем Кокар Л.М. щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 44468469 від 12.09.2014 року; визнати неправомірною бездіяльність Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вчинену державним виконавцем у виконавчому провадженні № 44468469 щодо не завершення виконавчого провадження у відповідності до норм ст. 39,40 ЗУ «Про виконавче провадження», не скасування накладеного арешту на майно боржника та не виключення інформації про боржника у Єдиному реєстрі боржників та інших дій, пов`язаних фактично із наслідками повного та фактичного виконання судового наказу; зобов`язати Центральний ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» щодо поновлення порушених прав боржника: скасувати накладений 12.09.2014 року арешт на майно боржника у виконавчому провадженні № 44468469, виключити інформацію про боржника з Єдиного реєстру боржників та вчинення інших дій, пов`язаних із наслідками повного та фактичного виконання судового наказу; стягнути витрати, понесені в результаті розгляду даної скарги.

В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . Більше 7 років вона проживає в Болгарії. Відносно скаржника було відкрито виконавче провадження № 44468469 з примусового виконання судового наказу, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 21.02.2014 року за № 1423/18575/2012 про стягнення в солідарному порядку, в тому числі і з неї, на користь ТОВ «ЖЕК «Забота» заборгованості в розмірі 3 640 грн. та судових витрат в розмірі 107,30 грн. В рамках даного виконавчого провадження було накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження. Проте, 23.11.2017 року вказане виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», шляхом винесення постанови про повернення виконавчого провадження. Однак, скаржник в повному обсязі виконала судовий наказ № 1423/18575/2012 від 21.02.2014 року.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.06.2020 року скаргу призначено до судового розгляду.

Представник скаржника надав суду заяву про розгляд скарги без його участі та участі скаржника, вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, свої письмові пояснення щодо заявлених вимог суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що дана скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва № 1423/18575/2012 від 22.11.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що проживають за адресою АДРЕСА_2 на користь ТОВ ЖЕК «Забота» заборгованість за житлово-комунальні послуги на загальну суму 3 640,00 грн., та судові витрати в розмірі 107.30 грн., а всього 3 747,00 грн. 30 коп. Представник ТОВ «ЖЕК «Забота» отримав судовий наказ 21.02.2014 року.

Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 27.03.2020 року, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_3 .

Вищезазначений судовий наказ було пред`явлено до виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яким відкрито виконавче провадження № 44468469.

В рамках зазначеного виконавчого провадження було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.09.2014 року, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 .

З копії Листа від 16.03.2020 року за вихідним № 37312 вбачається, що виконавче провадження було завершено 23.11.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», шляхом винесення постанови про повернення виконавчого провадження.

Згідно копії відповіді ТОВ «ЖЕК «Забота» від 19.05.2020 року за вихідним № 59 на адвокатський запит, судовий наказ № 1423/18575/2012 виконаний фактично та в повному обсязі. Боржником заборгованість погашена.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Проте, ч. 3 ст. 37 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачають при цьому скасування накладених арештів.

Враховуючи, що борг було повністю погашено, згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Враховуючи, що судовий наказ № 1423/18575/2012 виконано в повному обсязі, суд вважає вимогу позивача щодо скасування арешту, накладеного на все її майно в рамках виконавчого провадження № 44468469 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог скаржника щодо виключення інформацію про боржника з Єдиного реєстру боржників та вчинення інших дій, суд дійшов до наступного.

Скаржником та його представником не надано суду жодних достеменних доказів того, що ОСОБА_1 значить у вищезазначеному реєстрі. Враховуючи викладене, а також відсутність доказів підстав внесення заявника до вказаного реєстру - дана вимога задоволенню не підлягає.

Що стосується вимоги про стягнення витрат, понесених в результаті розгляду даної скарги, зокрема витрат на правову допомогу в розмірі 4 000 грн., суд зауважує, що від представника заявника надійшло клопотання про надання доказів витрат на правнеичу допомогу в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, скаргу слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,19 Конституції України, ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Забота» на дії державного виконавця задовольнити частково.

Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладені постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12 вересня 2014 року у виконавчому провадженні № 44468469, відкритому на підставі судового наказу № 1423/18575/2012.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО