РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1465/20

28 вересня 2020 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/1465/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Костопільської міської ради Рівненської області (м.Костопіль Рівненської області, вул.1Травня 3, Код ) про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до Костопільської міської ради Рівненської області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що її мамі ОСОБА_2 належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 та земельна ділянка за вказаною адресою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла і позивач, яка дочка, прийняла спадщину після її смерті. При оформленні права власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку, виявилось, що фактичні розміри земельної ділянки не відповідають тим, які вказані у державному акті. Рішенням Костопільського районного суду від 17.09.2019 року у справі №564/2042/19 було встановлено, що площа земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 становить 0,03 га, однак, при виготовленні технічної документації на вказану земельну ділянку було виявлено, що площа земельної ділянки встановлена не точно і її площа становить 0,0342 га. Вказана обставина на даний час перешкоджає позивачу оформити право власності у порядку спадкування на земельну ділянку, оскільки на даний час законодавчо не передбачено механізму внесення змін державних актів на право власності на земельну ділянку. Просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії РВ 06120 виданий 10.07.2002 року на підставі рішення Костопільської міської ради від 25.09.1996 року №394.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву у якій просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач не забезпечив явку представника в судове засідання, подав суду листа про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи викладене, дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,0262 га, розташована у АДРЕСА_3 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії РВ 06120, виданим 10.07.2002 року Костопільською міською радою на підставі рішення від 25.09.1996 року №394.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11.10.2016 року Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

29.11.2017 року ОСОБА_1 , як дочці померлої ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Дідовець А.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 .

Право власності на вказану частку квартиру за позивачем зареєстровано 29.11.2017, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №105961101.

26.03.2018 року ОСОБА_1 , як дочці померлої ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Дідовець А.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_4 . Вказане свідоцтво зареєстроване в Спадковому реєстрі, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.03.2018 №51368646.

Право власності на вказану квартиру за позивачем зареєстровано 26.03.2020, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №118505951.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 17.09.2019 року у справі №564/2042/19 встановлено факт, що площа земельної ділянки яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 згідно Державного акту на право приватної власності серії РВ 06120, виданого Костопільською міською 10.07.2002 року на підставі рішення Костопільської міської ради від 25.09.1996 року №394 становить 0,03 га.

Листом приватного підприємства «Костопільземпроект» №162 від 18.06.2020 року ОСОБА_1 повідомлено, що з метою визначення площі земельної ділянки були виконані геодезичні обміри та камеральна обробка земельної ділянки в АДРЕСА_3 . Польові роботи виконані в системі координат СК-63. Відповідно до результатів виконаних польових вимірювань були виявлені наступні не співпадіння: згідно промірів зовнішніх меж земельної ділянки, яка перебуває у власності гр. ОСОБА_2 відповідно до державного акту серії РВ 06120, зареєстрованого за №6120 від 10.07.2002 року площа земельної ділянки становить 0,0262 га (фактично по даних промірах 0,0316 га.); відповідно до виконаних геодезичних обмірів та обробки даних по визначенню фактичної площі та координат точок повороту меж земельної, лінійні проміри та площа даної земельної ділянки не відповідає даному державному акту і становить 0,0342 га.

Вказана обставина також підтверджується планом земельної ділянки, яка належала померлій гр. ОСОБА_2 та планом території неспівпадіння меж земельної ділянки, яка знаходиться у власності померлої гр. ОСОБА_2 .

Відтак, позивач, прийнявши спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , набула права на спадщину, а саме на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3 , однак позбавлена можливості у визначеному законом порядку зареєструвати за собою право власності у порядку спадкування на вказану земельну ділянку, оскільки її площа, яка вказана у виданому на ім?я ОСОБА_2 . Державному акті на право власності на землю не співпадає з фактичною площею вказаної земельної ділянки, а відтак позивач позбавлена можливості реалізовувати свої права спадкоємця.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.15, ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.3 ст.1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.2, 3 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.2 ст.158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

У Постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №362/884/16-ц міститься правовий висновок, що визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених прав у судовому порядку.

Суд враховує, що позивач не може реалізувати свої, як спадкоємця права на оформлення у порядку спадкування права власності на земельну ділянку, яка належала померлій ОСОБА_2 в силу того, що площа земельної ділянки, яка вказана у виданому на ім?я ОСОБА_2 державному акті менша від фактичної площі земельної ділянки, а діючим законодавством не передбачено можливості вносити зміни до державних актів на право власності на земельні ділянки щодо зміни їх площі.

Відтак, окрім як у судовому порядку, позивач не має змоги захистити свої права і єдиним способом захисту права позивача є визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, що надасть позивачу можливість у загальному порядку оформити право власності на земельну ділянку у її фактичних розмірах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

При цьому суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При поданні позову позивачем сплачено 840,80 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 24.06.2020.

Таким чином, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.142, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Костопільської міської ради Рівненської області (м.Костопіль Рівненської області, вул.1Травня 3, Код ) про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку - задоволити.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії РВ 06120, виданий Костопільською міською радою 10 липня 2002 року на підставі рішення Костопільської міської ради від 25 вересня 1996 року №394 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6120.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з Державного бюджету судовий збір у розмірі 420 /чотириста двадцять/ грн. 40 копійок, сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 24.06.2020 при поданні позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 28.09.2020.

СуддяВ. В. Левчук