Провадження № 22-ц/812/1736/20 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Миколаїв

справа № 484/67/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

переглянувши в апеляційному порядку за правилами письмового провадження цивільну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Констракшн ЛТД»

до ОСОБА_1

про стягнення пені, втрат від інфляції та три відсотки річних

за апеляційною скаргою

представника товариства з обмеженою відповідальністю «Констракшн ЛТД»

на рішення Первомайського міскрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 26 серпня 2020 року суддею Шикерею І.А. в приміщенні цього ж суду (дата складання 28 серпня 2020 року),

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ТОВ «Констракшн ЛТД» звернулось з позовом до ОСОБА_1 щодо відповідальності за порушення строків внесення платежів за надані комунальні послуги.

Позивач зазначав, що є балансоутримувачем та здійснює комплексне обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , в тому числі надає послуги мешканцям будинку щодо утримання будинку споруд та прибудинкової території, забезпечує послуги з централізованого опалення, постачання води і водовідведення на підставі індивідуальних договорі, укладених з власниками квартир. ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_2 та стороною договору №63/12 від 1 червня 2013 року про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та договору к-63 від того ж числі про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Проте, відповідач, отримуючи належні послуги та діючи в порушення умов договорів, проводив оплату послуг несвоєчасно та не в повному обсязі. За період з вересня 2017 року станом на листопад 2019 року утворилась загальна заборгованість в розмірі 22 888,26 грн., яка була сплачена ОСОБА_2 27 листопада 2019 року.

Посилаючись на наявність підстав відповідальності за порушення грошових зобов`язань щодо своєчасної оплати послуг, що передбачено умовами обох договорів та статтею 625 ЦК, ТОВ «Констракшн ЛТД» просило стягнути з ОСОБА_2 18 712 грн. пені, 390,76 грн. інфляційних втрат та 221,72 грн. трьох відсотків річних, а всього 19 324,51 грн.

Відповідач ОСОБА_2 , діючи через представника адвоката Соцьку С.О., позов визнав частково, лише в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, посилаючись на те, що договори про надання послуг з позивачем не укладав. Крім того, представником відповідача надано розрахунок пені в розмірах, передбачених статтею 26 Закону «Про житлово-комунальні послуги», що загалом за двома договорами складає 169,02 грн.

У відповіді на відзив представник ТОВ «Констракшн ЛТД» посилалась на узгоджені сторонами у договорах від 1 червня 2013 року умови надання послуг, в тому числі розмір пені, яка відповідно складає 1% та 0,5 % заборгованості за кожен день прострочення оплати послуг.

Заперечуючи наданий відповідачем розрахунок пені, представник позивача зазначала, що відповідно до статті 31 розділу УІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про житлово-комунальні послуги» положення цього закону застосовуються тільки після 1 травня 2019 року і лише за умови укладення зі споживачами нового договору. Оскільки нові договори з ОСОБА_1 не укладались, правила статті 26 Закону «Про житлово-комунальні послуги» на спірні правовідносини не розповсюджуються, а діють умови укладених договорів.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 серпня 2020 року позов задоволено частково. З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Констракшн ЛТД» стягнуто за договором №к-63 від 1 червня 2013 року про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території - 105,1 грн. пені, три відсотки річних в сумі 86,82 грн. та 142,37 інфляційних втрат; за договором №63/12 від 1 червня 2013 року про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення 164,03 грн. пені, три відсотка річних в сумі 134,90 грн. та 248,39 грн. інфляційних втрат (всього 881,61 грн.); а також 95,85 грн. судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у спірний період сторони перебували у договірних відносинах, предметом яких є надання житлово-комунальних послуг. За порушення договірних зобов`язань норми цивільного законодавства передбачають сплату порушником неустойки (пені) та додаткову відповідальність за статтею 625 ЦК, а саме обов`язок відшкодувати інфляційні втрати та три відсотки річних від розміру невиконаного грошового зобов`язання. При цьому розмір пені не може бути більшим, ніж передбачено статтею 26 Закону «Про житлово-комунальні послуги», а саме 0,01 відсоток суми боргу за кожен день прострочення в межах 100 відсотків загальної суми боргу.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Констракшн ЛТД» просив рішення суду в частині позовних вимог про стягнення пені скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 за договором №к-63 від 1 червня 2013 року - 10509,91 грн. пені; за договором №63/12 від 1 червня 2013 року 8202,12 грн., а всього 18 712,03 грн. пені, а також судові витрати. Апелянт посилався на те, що суд невірно застосував положення статті 26 та статті 31 розділу УІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про житлово-комунальні послуги», які діють лише з 1 травня 2019 року, та не врахував положення договорів, укладених з ОСОБА_2 1 червня 2013 року, умови яких мають діяти до укладення нових договорів. Крім того, ОСОБА_1 вже не є споживачем житлово-комунальних послуг, оскільки з 11 листопада 2019 року не є власником квартири в будинку АДРЕСА_1 .

Правом відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом в письмовому провадженні без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ТОВ «Констракшн ЛТД» є балансоутримувачем та здійснює комплексне обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , в тому числі надає послуги мешканцям будинку щодо утримання будинку споруд та прибудинкової території, забезпечує послуги з централізованого опалення, постачання води і водовідведення.

У період до 10 листопада 2019 року відповідач ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_3 .

1 червня 2013 року між ТОВ «Констракшн ЛТД» та ОСОБА_1 укладено договір №63/12 про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Договір №63/12) (а.с.12-13).

Умовами угоди визначено обсяг відповідальності кожної сторони за виконання договору. Зокрема, пунктами 4, 7 Договору №63/12 визначено, що щомісячна плата за надані послугу здійснюється не пізніше 10 числа місяці, що настає за розрахунковим періодом. За несвоєчасне внесення плати стягується пені в розмірі 0,5 відсотків від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Того ж числа, а саме 1 червня 2013 року, між ТОВ «Констракшн ЛТД» та ОСОБА_2 також укладено договір №к-63 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (далі - Договір №к-63), пункти 5 та 7 якого також передбачають строк внесення щомісячного платежу (10 число місяця, який є наступним за розрахунковим) та наслідки несвоєчасного внесення плати за спожиті послуги пеня в розмірі 1 відсотка від суми заборгованості за кожен день прострочки (а.с.14-16).

У період з вересня 2017 року ОСОБА_1 проводились нарахування за спожиті послуги (електропостачання, опалення, водопостачання та водовідведення, утримання будинку та прибудинкової території). Оплата отриманих послуг здійснювалась відповідачем несвоєчасно (а.с.19-20).

Оплата заборгованості в розмірі 22 888,26 грн. проведена ОСОБА_1 27 листопада 2019 року (а.с.23).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для застосування правил статті 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошових зобов`язань та обґрунтованого нарахування втрат внаслідок знецінення грошових коштів з застосуванням індексу інфляції за весь час прострочення (інфляційні втрати), а саме за Договором №63/12 -248,39 грн., за Договором №к-63 - 142,37 грн.; а також три проценти річних від простроченої суми, а саме за договором №к-63 86,82 грн., за Договором №63/12 134,90 грн.

Ці вимоги відповідачем ОСОБА_1 визнані, а рішення суду в цій частині позовних вимог сторони не оскаржують.

Іншим видом відповідальності за порушення договірних зобов`язань є стягнення з порушника неустойки (пені), розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (частина 2 статті 551 ЦК).

Актами цивільного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, окрім загальних норм ЦК, є Закон «Про житлово комунальні послуги», Закон «Про захист прав споживачів» та інші.

До 1 травня 2019 року Закон «Про житлово-комунальні послуги» не передбачав можливість нарахування пені за несвоєчасну оплату отриманих послуг. Не містить такого положення і закон «Про захист прав споживачів».

З травня 2019 року набула чинності нова редакція статті 26 Закону « Про житлово-комунальні послуги» (дія цієї норм зупинена Законом № 533-IX від 17.03.2020), за якою у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Отже, законодавець, встановивши можливість для виконавця послуг нараховувати пеню, передбачену договором, але означив і обмеження її максимального розміру 0,01 відсотком від суми боргу.

Застосовуючи це правило, суд першої інстанції визначив розмір пені за Договором №63/12 за період з вересня 2018 року по вересень 2019 року в розмірі 164,03 грн.(а.с.25-28), за Договором №к-63 в розмірі 105,1 грн.(а.с.29-32). Описка щодо розміру пені за Договором №63/12, зазначеного в мотивувальній частині судового рішення може бути виправлена за правилами статті 269 ЦПК.

Заперечень щодо розрахунку пені з застосуванням обмежень, які передбачає статті 26 Закону «Про житлово-комунальні послуги», апеляційна скарга не містить.

При цьому апеляційний суд не може погодитись з твердженням апелянта про те, що суд невірно застосував положення статті 26 та статті 31 розділу УІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону.

Правила статті 31 розділу УІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону передбачають , що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом.

Системний аналіз правил статті 26 та статті 31 Розділу УІ Закону дають підстави для висновку, що пеня, передбачена статтею 26 Закону, нараховується не автоматично з 1 травня 2019 року, а лише після укладення нових договорів, відповідних цьому Закону.

Такому тлумаченню правил статей 26 та 31 розділу УІ Закону відповідає і зміст листа Міністерства регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України від 2 травня 2019 року №7/10.1/7260-19, на які посилається апелянт.

Крім того, обмеження розміру пені, який може бути передбачений договором щодо надання житлово-комунальних послуг (0,01 відсоток), за своїм змістом є пом`якшенням відповідальності споживача, а тому поширення цього правила на правовідносини, які мали місце до цього нововведення, відповідає принципу зворотної дії закону у часі, що передбачено статтею 5 ЦК.

Посилання апелянта на правили статті 31 розділу УІ Закону, як підставу для нарахування пені у більшому розмірі (1% та 0,5% від суми заборгованості) пов`язане з невірним розумінням змісту цих норм та меті запровадження таких правил.

Апеляційний суд також враховує і основні критерії у законодавчому регулюванні зобов`язань за участю споживачів та державному захисті їх прав. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 (справа №1-12/2013) зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. При цьому Суд зауважив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору.

Не змінює характер спірних правовідносин і посилання апелянта на те, що з листопада 2019 року ОСОБА_1 не є власником квартири в будинку АДРЕСА_1 , оскільки обов`язок відповідача сплатити пеню грунтується на його зобов`язаннях, які виникли до цього часу.

Отже, апеляційний суд погоджується з основним висновком суду першої інстанції щодо застосування правил статті 26 Закону «Про житлово-комунальні послуги» при визначенні розміру пені, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 за прострочення оплати за Договором №63/12 та Договором №к-63 та розрахунку пені за період з вересня 2018 року по вересень 2019 року у визначеному судом розмірі.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Констракшн ЛТД» залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міскрайонного суду Миколаївської області від 26 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

повну постанову складено 22 жовтня 2020 року