Справа №705/3910/19
2/705/847/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючої судді Годік Л.С.

секретаря судового засідання Мельник І.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 являються співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом і договору дарування належить 6/8 частин квартири АДРЕСА_1 , а по 1/8 частині даної квартири належить ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , тобто квартира перебуває у спільній частковій власності. Відповідачі спірним житлом не користуються, комунальні послуги не оплачують, проживають в інших населених пунктах. На сьогодні в даній квартирі проживає їхній батько ОСОБА_4 і вона.

Квартира АДРЕСА_1 однокімнатна, розташована на другому поверсі 4-х поверхового будинку, розділити дану квартиру відповідно часткам, між співвласниками не можливо, спільне володіння та користування однокімнатною квартирою також не можливе, оскільки між нею і відповідачами склалися погані відносини, а брат взагалі відмовляється від спілкування, крім того вони проживають в інших населених пунктах, мають сім`ї і своє власне житло, а тому в 2016 році вона запропонувала відповідачам за їх частки в квартирі грошову компенсацію вони дали згоду і погоджену між ними суму коштів вона їм сплатила.

ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , отримавши кошти, обіцяли свої частки переоформити на її ім`я , але до цього часу свої обіцянки не виконали, хоч їм відомо, що вона переїхала проживати в м. Умань, зробила самостійно ремонт в квартирі і проводить оплату комунальних послуг в повному обсязі, відповідно до договорів укладеними з комунальними службами.

Оскільки відповідачі, отримавши грошову компенсацію за свої частки, добровільно не припинили своє право власності на спірну квартиру, а тому вона вимушена звертатися до суду про припинення їх права власності на частку у спільному майні, а саме квартири АДРЕСА_1 та визнання за нею право власності на 2/8 частки квартири, які належать відповідачам.

Тому, просить суд ухвалити судове рішення, яким припинити право власності ОСОБА_2 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 і ОСОБА_3 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/8 частин квартири АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з?явилася, подала попередньо заяву про розгляд справи за участю її представника ОСОБА_5 , позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 в підготовче засідання не з?явилася, подала попередньо заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явився, до суду направила заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, при матеріалах справи наявна розписка про те, що він отримав від ОСОБА_1 кошти та претензій не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2010 року та договору дарування від 01.09.2010 року належить 6/8 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9, 11).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2010 року ОСОБА_2 являється власником 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 21.11.2019 року, ОСОБА_3 є власником 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 17.07.2010 року (а.с. 64).

Згідно технічних характеристик квартири АДРЕСА_1 , дана квартира однокімнатна, розташована на другому поверсі 4-х поверхового будинку, загальна площа квартири 27,5 кв.м (а.с.26- 27).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: довідки про склад сім`ї виданої КП «РЕУ-3» від 13.08.2019 р. та довідок щодо розміру платежів за житлово-комунальні послуги від 12.08.2019 року, в квартирі АДРЕСА_1 проживають позивач ОСОБА_1 та батько сторін по справі, ОСОБА_4 .

Згідно Висновку будівельно-технічного дослідження № 14/08-19/БУД, виконаного 14.08.2019 року ПП «Техбудексперт», що діє на підставі сертифікату ФДМУ 1025/17 від 20.10.2017, вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_1 становить 277 288,00 грн. Вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_1 становить 318706,00 грн. (а.с.19-29).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до приписів ч.1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Положеннями частини першої ст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України.

Відповідно абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем за домовленістю з відповідачами, було сплачено кошти в рахунок грошової компенсації відповідачам за їх частки у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується розписками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 31,32, 65, 66).

Ухвалюючи рішення про припинення права власності ОСОБА_2 на 1/8 частки та ОСОБА_3 на 1/8 частки у майні, що належить їм на праві приватної спільної часткової власності, зі сплатою на їх користь відповідної грошової компенсації, суд виходив із того, що частки у належному їм майні є не значними, не можуть бути виділені в натурі, квартира є неподільною та не може використовуватися сторонами спільно. Враховуючи визнання відповідачами позовних вимог, до того ж таке припинення права власності на частину майна не завдасть істотної шкоди відповідачам оскільки на їх користь позивачем сплачено грошову компенсацію.

Керуючисьст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 274, 279, 354 ЦПК України,

ст.ст. 317, 356,358, 382, 383, 386 ЦК України; ст. 155 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 і ОСОБА_3 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/8 частин квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Леся Сергіївна Годік