Провадження № 2/234/811/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кравченко О.Ю.

секретар судового засідання Малушка С.В.

за участю відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Агапова П.В.

справа №234/19731/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19 листопада 2019 року Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 12.12.2008 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок порушення умов договору станом на 31.08.2019 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 179077,97 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом- 296,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 171785,79 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 6995,44 грн.

Позивач звертає увагу суду на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Таким чином, заборгованість до стягнення становить 125783,60 грн., яка складається з наступного: 296,74 грн. - заборгованість за кредитом; 125486,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 12.12.2008 року по 29.03.2019 року.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 125783,60 грн. за кредитним договором б/н від 12.12.2008 року, яка складається з наступного: 296,74 грн. - заборгованість за кредитом, 125486,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 12.12.2008 року по 29.03.2019 року та судові витрати у розмірі 1921 грн.

16.01.2020 року відповідачка надала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги частково не визнала. Відзив обґрунтовується тим, що відповідно до кредитного договору базова відсоткова ставка на місць складає 2,5%, тобто 30% річних. Кредит отримано у розмірі 500 грн. у вигляді кредитного ліміту на строковий картковий рахунок. Виходячи з цього, річний процент з тіла кредиту дорівнює 150 грн. (500 грн. х 30%), а фактично середній річний процент при невиплаченому (не повернутому) залишку заборгованості, яка склалася на 29.03.2019 року у сумі 296,74 грн, повинен складати 07,42 грн. на місяць, та 89,02 на рік відповідно. Крім того банком в односторонньому порядку безпідставно збільшена відсоткова ставка без будь-якого повідомлення позивача та підписання додаткових угод - з 01.09.2014 року - 34,80%, з 04.1.2015 р. - 43,20%. Також вважає, що правочин в частині посилання на «Умови та правила надання банківських послуг», якими у тому числі нараховуються відсотки за користування кредитом є недійсним (нікчемним). Хоча в анкеті-заяві і є посилання про зобов`язання з боку відповідача самостійно виконувати вимоги, знайомитися зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг», які викладені на вказаному інтернет-сайті позивача, але в жодному узгодженому на момент підписання кредитної угоди документі не оговорений порядок внесення цих змін та їх форму. Зауважує, що з моменту укладення кредитної угоди між сторонами та в момент звернення позивача до суду, останнім було внесені щонайменше 77 змін до Умов та правил надання банківських послуг, що відображається лише у вигляді віртуальних повідомлень на вказаному банківському сайті. При цьому вказані зміни письмово між сторонами не узгоджено, що є грубим порушенням вимог діючого законодавства. Формула нарахування банком відсотків, яка запроваджена банком з 04.2014 року суперечить умовам договору та суперечить ч.2 ст.550 ЦК України, відповідно до якої проценти на неустойку не нараховуються. З розрахунку, який було надано банком, на 31.10.2013 року заборгованість відповідача за кредитом набула статусу сталої у сумі 296,74 грн., а розмір нарахованих відсотків складав 59,89 грн. З 01.11.2013 року банк почав протизаконно нараховувати повійну процентну ставку. Згідно розрахунку відсотків, наданого відповідачем, за період з 12.12.2008 року по 29.03.2019 року сума заборгованості по процентах за користування кредитом складає 548,27 грн. Вважає, що саме така сума відсотків по даному спору є законною.

10.02.2020 року позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідно до відповідач була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, що видно з копії анкети-заяви від 12.12.2008 року, де зазначена наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. З копії анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_3 висловила згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та особистим підписом засвідчила, що згодна з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті « Приватбанку ». Також до матеріалів позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка особисто підписана відповідачем, з якої вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30 відсотків на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, а відповідно до договору в обов`язки клієнта входить отримувати виписки про стан картрахунку і проведені операції по картрахунку. Неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє Держателя від виконання своїх зобов`язань за договором. Умови про порядок внесення змін до Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг були закладені з самого початку, тобто позичальник перед підписанням договору мав можливість ознайомитися з його умовами і разі незгоди із запропонованими умовами відмовитися від укладання такої угоди.

22.04.2020 року відповідачем надана заява, в якій остання просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності до заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Ухвалою суду від 03.12.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду, відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року за клопотанням відповідача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» довідку про строк дії платіжної (кредитної) картки ОСОБА_3 за кредитним договором б/н від 12.12.2008 року.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу у відсутність представника АТ КБ «Приватбанк».

Відповідачка ОСОБА_2 та їх представник - адвокат Агапов П.В. у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Згідно ст. 1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 12.12.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10-11).

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 , виданого 15.06.2016 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_5 , про що 15.06.2016 року складено відповідний актовий запис №27 (а.с.46).

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит відповідачці в сумі 500 грн, на термін, що відповідає строку дії карти. Але, відповідачка ОСОБА_2 , в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 31.08.2019 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 179077,97 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 296,74 грн., заборгованість за процентами - 171785,79 грн.. нарахована комісія 6995,44 грн.

Заборгованість до стягнення, яку позивач просить стягнути з відповідачки становить 125783,60 грн., у тому числі - заборгованість за кредитом - 296,74 грн., заборгованість за процентами з 12.12.2008 по 29.03.2019 року - 125486,86 грн. (а.с.7-9).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк», згідно підписаного кредитного договору відповідачка отримала наступні кредитні картки:

- 12.12.2008 року № НОМЕР_2 , термін дії картки - 12/11;

- 30.10.2009 року № НОМЕР_3 , термін дії картки - 12/12;

- 19.07.2011 року № НОМЕР_4 , термін дії картки - 08/15 (а.с.102).

Факт неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором щодо сплати підтверджено копією заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», розрахунком заборгованості за кредитним зобов`язанням.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно зі ст. 529 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.

Матеріали справи не містять даних щодо належного оформлення сторонами у справі письмової угоди щодо збільшення строку позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, остання операція за карткою була здійснена 13.08.2013 року (а.с. 71), що підтверджується випискою по руху коштів за карткою відповідача, строк дії картки - серпень 2015 року, позов подано до суду 19.11.2019 року.

Тому суд приходить до висновку про те, що позов подано до суду з пропуском строку позовної давності, про що відповідачкою та її представником заявлено про його застосування відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України. При цьому суд зауважує на те, що строк позовної давності з правової точки зору не є тотожним строку дії картки або договору, оскільки право на позов у позивача виникало після прострочення відповідачем чергового платежу, а не після закінчення строку дії картки.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відмову в позові у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», ЄРДПОУ 14360570, юридична адреса 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д., адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення виготовлено 27.04.2020 року.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко