Головуючий у І інстанції Стасенко Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Поливач Л.Д.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Бородянського районного суду Київської області від 16 червня 2020 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У червні2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якійпросив встановити факт, що має юридичне значення, а саме:встановити його особу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Талліна, ЕРСР.

Заява обґрунтована тим, щовін народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Талліні, в тому ж році повернувся з батьками до України, і з того часу постійно проживає на території України, однак паспорт громадянина України отримати не може вже тривалий час.

22 листопада 2018 року рішенням Бородянського районного суду Київської області було встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року і по теперішній час. Проте, коли заявникіз судовим рішенням звернувся до міграційної служби із заявою про оформлення паспорта та встановлення особи, то отримав відповідь, що для підтвердження громадянства України надається довідка про реєстрацію особи громадянином України, і лише після цього приймається рішення відносно встановлення особи та документування паспортом України.

Таким чином, встановлення особи необхідне заявнику для отримання паспорту громадянина України.

Ухвалою судді Бородянського районного суду Київської області від 16 червня 2020 року у відкритті провадження відмовлено на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, оскільки із заяви вбачається спір про право.

Не погоджуючись з ухвалою, заявник ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 посилався на те, що з матеріалів справи не вбачається наявності спору про право, а висновок суду про це на стадії відкриття провадження є передчасним та необґрунтованим. При цьому, саме міграційна служба у своєму листі від 30.08.2019 року №19/1102 рекомендувала заявнику звернутись до суду з питання встановлення особи.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Вахненка С.В., останній проти задоволення скарги заперечив та просив залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Волинська В.І., подану апеляційну скаргу підтримала та просила про її задоволення з викладених у ній підстав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року було встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Талліна (ЕРСР), постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час (а.с.8-10). Разом з тим, коли заявник з даним судовим рішенням звернувся до міграційної служби із заявою про оформлення паспорта та встановлення особи, то отримав відповідь, що для підтвердження громадянства України надається довідка про реєстрацію особи громадянином України, і лише після цього приймається рішення відносно встановлення особи та документування паспортом України. При цьому, заявнику було рекомендовано звернутись до суду з питання встановлення особи (а.с.12).

У зв`язку із викладеним заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме:встановити його особу- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Талліна.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що суттєвою ознакою окремого провадження є безспірність розгляду справи. При цьому, суд, розглядаючи заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не встановлює нових фактів, а лише підтверджує наявність або відсутність таких фактів у разі неможливості заявником одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви вбачається спір про право, оскільки судове рішення про встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року не приймається до уваги органами міграційної служби.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

За приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, поняття "спір про право" пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Висновок суду про те, що із заяви вбачається спір про право, оскільки міграційна служба не приймає до уваги рішення суду про встановлення факту проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, є припущенням, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи, в яких відсутні докази того, що заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, порушує, оспорює або не визнає права заявника. Зокрема, з листа Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області №19/1102 від 30.08.2019 року (а.с.12) вбачається, що заявнику повідомлено, що для підтвердження громадянства України надається довідка про реєстрацію особи громадянином України, в зв`язку із ненаданням якої підстав для подальшого розгляду його заяви та прийняття рішення відносно встановлення його особи та документування паспортом громадянина України немає. При цьому, заявнику рекомендовано з питання встановлення особи звернутись до суду. Зі змісту даної довідки не вбачається, що заінтересована особа не приймає рішення суду про встановлення факту постійного проживання заявника на території України, вона лише роз`яснює про необхідність надання ще одного документу для розгляду його заяви.

Таким чином, даних, які б свідчили про те, що заінтересована особа оспорює або не визнає права заявника на момент відкриття провадження у справі немає, в зв`язку із чим висновок суду про відмову у відкритті провадження з підстав, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України, є необґрунтованим та передчасним.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в подальшому суд не позбавлений можливості залишити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду, за умови встановлення судом по справі спору про право (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Бородянським районним судом Київської області ухвалу від 16 червня 2020 року постановлено з порушенням норм процесуального права, зокрема ч. 4 ст. 315 ЦПК України, ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалусудді Бородянського районного суду Київської області від 16 червня 2020 року про відмову у відкритті провадження - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: