КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7016/2020
справа №755/693/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року та додаткове рішення від 12 лютого 2020 року, ухвалених під головуванням судді Катющенко В.П.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: державний нотаріус Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Лариса Степанівна про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно, виключення частини майна зі спадкової маси, визнання права на спадкування зі спадкоємцем другої черги,-

встановив:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила:

1) Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з початку 2007 року до моменту смерті ОСОБА_4 - 12 вересня 2017 року.

2) Визнати спільною сумісною власністю майно подружжя, а саме:

- Квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 40,2 кв.м, яка належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. від 13 грудня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за №4521;

- Квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 62,9 кв.м, яка належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. від 20 березня 2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №857;

- Квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 40,2 кв.м, яка належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. від 28 березня 2016 року та зареєстрованого в реєстрі №73;

- Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 163,3 кв.м, що належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Козинською селищною радою 20 грудня 2011 року;

- земельну ділянку кадастровий номер :06:006:0069, площею 0,0375 га, що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський район, Козинська селищна рада, з цільовим призначенням - "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд";

- земельну ділянку кадастровий номер :06:006:0031, площею 0,0551 га, що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський район, Козинська селищна рада, з цільовим призначенням - "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд".

3) Визнати право власності на 50% об`єктів спільної сумісної власності за ОСОБА_1 , визнавши право власності ОСОБА_1 на наступне майно:

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 40,2 кв.м, яка належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. від 13 грудня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за №4521;

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 62,9 кв.м, яка належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. від 20 березня 2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №857;

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 40,2 кв.м, яка належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. від 28 березня 2016 року та зареєстрованого в реєстрі №73;

- 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 163,3 кв.м, що належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Козинською селищною радою 20 грудня 2011 року;

- 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :06:006:0069, площею 0,0375 га, що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський район, Козинська селищна рада, з цільовим призначенням - "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд";

- 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :06:006:0031, площею 0,0551 га, що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський район, Козинська селищна рада, з цільовим призначенням - "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд".

4) Виключити зі спадкової маси спадкодавця ОСОБА_4 наступне майно:

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 40,2 кв.м, яка належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. від 13 грудня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за №4521;

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 62,9 кв.м, яка належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. від 20 березня 2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №857;

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 40,2 кв.м, яка належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. від 28 березня 2016 року та зареєстрованого в реєстрі №73;

- 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 163,3 кв.м, що належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Козинською селищною радою 20 грудня 2011 року;

- 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :06:006:0069, площею 0,0375 га, що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський район, Козинська селищна рада, з цільовим призначенням - "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд";

- 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :06:006:0031, площею 0,0551 га, що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський район, Козинська селищна рада, з цільовим призначенням - "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд".

5) Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за померлим ОСОБА_4 за законом у другу чергу разом із братом померлого ОСОБА_3 .

Вимоги обґрунтовує тим, що з початку 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. В період спільного проживання ними набуте зазначене майно за рахунок спільних зусиль та коштів. Вона приймала участь у фінансуванні дизайнерських та ремонтних робіт.

У 2010 та 2012 роках видала на ім`я ОСОБА_4 довіреності на користування та розпорядження власними автомобілями.

28 серпня 2017 року ОСОБА_4 потрапив у ДТП, а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Відповідач ОСОБА_3 є братом ОСОБА_4 .

Щодо спадкування разом із братом померлого зазначила, що опікувалася над ОСОБА_4 під час його перебування у лікарні, купувала ліки, а тому є підстави для зміни черговості у спадкуванні.

Посилаючись на викладені обставини, звернулась до суду із цим позовом.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням від 12 лютого 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати з надання правничої допомоги у розмірі 22000 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Томчуком М.В. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення та додаткове рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача судові витрати за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

В апеляційній скарзі посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи щодо недоведеності факту спільного проживання внаслідок відсутності доказів наявності між позивачем та ОСОБА_4 відносин, що зазвичай притаманні сім`ї та відсутності доказів про наявність внесків кожного на придбання майна.

Зазначає, що показами свідків, допитаних за її клопотанням, підтверджуються викладені нею підстави позову. Також свідки підтвердили її матеріальну забезпеченість.

Висновки суду щодо недоведеності здійснення витрат на лікування ОСОБА_4 саме нею вважає безпідставними з огляду на обставини подій. Вказує також, що займалась похованням ОСОБА_4 .

В доводах щодо скасування додаткового рішення вказала, що за умови скасування основного рішення, додаткове також підлягатиме скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Стусенко А.М. вказує на відсутність доказів, які б підтверджували проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 однією сім`єю; перекручення скаржником показів свідка ОСОБА_6 , а також те, що покази цього свідка побудовані на брехні. Щодо свідка ОСОБА_7 вказує, що його відповіді на запитання представника позивача були занадто детальні, зокрема для подій значної давності, що є сумнівним, а на запитання відповідача свідок не давав таких відповідей.

Зазначає, що ОСОБА_4 мав нетрадиційну сексуальну орієнтацію (гомосексуаліст), жінками не цікавився. Скорочення в медичній картці "ЧМЧ" означає: "чоловіки, що мають секс з чоловіками". Покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також вказують на нетрадиційну сексуальну орієнтацію брата.

Вказує на відсутність доказів про наявність у ОСОБА_1 грошових коштів, які вона могла б вкласти у придбання вказаного у вимогах майна.

Вважає сумнівним та нелогічним твердження позивача, що майно придбавалось на ім`я брата відповідача та заповідалось іншим особам за її згодою.

Звертає увагу, що в лікарні позивач представилась сестрою ОСОБА_4 , скористалась його станом та заволоділа особистими речами, зокрема ключами від квартир, грошовими коштами, з яких оплатила поминальний обід.

Вимоги, які стосуються спадкування, вважає такими, що не ґрунтуються на законі.

В судовому засіданні відповідач та його представник адвокат Стусенко А.М. проти доводів апеляційної скарги заперечували з підстав, викладених у відзиві. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення - без змін, відшкодувавши витрати на правничу допомогу.

Скаржник ОСОБА_11 та її представник в судові засідання не з`явились, будучи повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Зокрема, перше судове засідання по розгляду апеляційної скарги було призначено на 16 липня 2020 року.

Представником скаржника - адвокатом Зурнаджи Є.Є. подано клопотання про відкладення розгляду справи у вказану дату у зв`язку із відрядженням до іншого міста з питань професійної діяльності. Одночасно повідомлено про розірвання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносин з приводу надання правової допомоги. Просив врахувати зміни в процесуальне законодавство у зв`язку із запровадженням карантину.

16 липня 2020 року судом ухвалено про відкладення розгляду апеляційної скарги на 27 серпня 2020 року. Проте представником скаржника - адвокатом Зурнаджи Є.Є. подано клопотання про відкладення розгляду справи у вказану дату у зв`язку із зайнятістю в кримінальному провадженні.

27 серпня 2020 року ухвалено про проведення судового засідання за відсутності скаржника та її представника, але оголошено перерву в судовому засіданні до 14 вересня 2020 року.

Представником скаржника - адвокатом Зурнаджи Є.Є. в день слухання справи подано клопотання про відкладення розгляду справи у вказану дату у зв`язку із перебуванням на лікарняному, проте доказів на підтвердження причини неявки не надано.

Відповідно частини 1 статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Рішенням у справі "Бартая проти Грузії" (заява №10978/06) Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що відмова суду перенести засідання за клопотанням адвоката, що брав участь у іншому процесі, та розгляд справи без захисника є порушенням статті 6 (право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини також виходить з того, що тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Суд апеляційної інстанції надаючи оцінку неявкам представника позивача виходить з того, що останнім не надано відомостей на підтвердження фактичного перебування у відрядженні, що було перешкодою для прибуття в судове засідання 16 липня 2020 року.

Щодо обставин перебування на лікарняному, то суд зазначає, що заява про відкладення судового засідання 14 вересня 2020 року подана через канцелярію суду особисто адвокатом Зурнаджи Є.Є. в день проведення цього судового засідання. Відомостей на підтвердження обставин хвороби (листок непрацездатності, відомості з медичної карти) не надано та не вказано про їх надання в подальшому.

Щодо судової кореспонденції на ім`я ОСОБА_1 то остання повертається до суду без вручення, проте обізнаність представника скаржника із рухом справи свідчить і про обізнаність самої ОСОБА_1 , а за правилами частини 5 статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що причини неявки позивача та/чи її представника слід визнати неповажними, направленими на безпідставне затягування розгляду справи.

Від нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи без участі представника.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду без змін з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що 01 грудня 2006 року ОСОБА_4 Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) видане свідоцтво про право власності, яке посвідчує його право власності на квартиру АДРЕСА_5 (том 2 а.с.172).

Згідно даних державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №745433, ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №1026 від 20 лютого 2009 року, належить земельна ділянка, кадастровий номер :06:006:0031, площею 0,051 га за адресою: Київська обл., Обухівський район, Козинська селищна рада, з цільовим призначенням - "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд".

Згідно даних державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №368659, ТОВ "МЕЛОН РЕАЛТІ", на підставі рішення Козинської селищної ради від 23.11.2009, належить земельна ділянка, кадастровий номер :06:006:0069, площею 0,375 га за адресою: Київська обл., Обухівський район, Козинська селищна рада, з цільовим призначенням - "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд". 04 серпня 2010 року між ТОВ "МЕЛОН РЕАЛТІ" та ОСОБА_4 , в шлюбі та фактичних шлюбних відносинах ні з ким не перебуває, укладено договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки.

02 лютого 2010 року ОСОБА_1 видала довіреність на ім`я ОСОБА_4 , якою уповноважила останнього укладати та підписувати правочини, щодо користування та розпорядження, автомобілем марки MITSUBISHI PAJERO.

24 лютого 2010 року ОСОБА_13 на випадок своєї смерті зробив розпорядження: належну йому квартиру АДРЕСА_6 заповів ОСОБА_14 (матір) та ОСОБА_15 (батько) в рівних частинах (частках) кожному. У випадку, якщо ОСОБА_14 помре до відкриття спадщини, не прийме спадщину або відмовиться від неї, зазначене їй майно у відповідній частині (частці), заповів ОСОБА_15 . У випадку якщо ОСОБА_15 помре до відкриття спадщини, не прийме спадщину або відмовиться від неї, зазначене йому майно у відповідній частині (частці), заповів ОСОБА_14 . У випадку, якщо ОСОБА_15 та ОСОБА_14 помруть до відкриття спадщини, не приймуть спадщину або відмовляться від неї, зазначене їм майно, заповів ОСОБА_16 . Належну йому квартиру АДРЕСА_5 заповів ОСОБА_16 . У випадку, якщо ОСОБА_16 помре до відкриття спадщини, не прийме спадщину або відмовиться від неї, зазначене йому майно заповів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у рівних частинах (частках) кожному.

24 лютого 2010 року ОСОБА_13 на випадок своєї смерті зробив розпорядження: належну йому земельну ділянку, загальною площею 0,0551 га, кадастровий номер: :06:006:0031, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: Київська область, Обухівський район, Козинська селищна рада та розташований на ній житловий будинок та інші господарські будівлі і споруди (за адресою: АДРЕСА_7 , заповів ОСОБА_15 . У випадку, якщо ОСОБА_15 помре до відкриття спадщини, не прийме спадщину або відмовиться від неї, зазначене йому майно у відповідні частині (частці), заповів ОСОБА_14

20 грудня 2011 року Козинською селищною радою на ім`я ОСОБА_4 видане свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 163,3 кв.м.

27 грудня 2012 року ОСОБА_1 видала довіреність на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_17 , якою уповноважила останніх розпоряджатися, з правами продажу, обміну, на умовах та за ціною, визначеною за власним розсудом, із сплатою усіх встановлених законодавством платежів, належним їй автомобілем LEXUS.

13 грудня 2013 року між ТОВ "Компанія з управління активами "ВАЛПРИМ", як продавцем, що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Комфорт таун", та ОСОБА_4 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким продавець за цим договором зобов`язується передати у власність покупця квартиру АДРЕСА_1 , а покупець зобов`язується прийняти цю квартиру та сплатити за неї ціну, обумовлену даним договором. Покупець довів до відома продавця, а продавець взяв до уваги той факт, що покупець не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не з ким не проживає однією сім`єю без укладення шлюбу на час підписання цього договору, і грошові кошти що витрачаються покупцем на придбання квартири за цим договором, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частину), витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні.

23 жовтня 2013 року у ОСОБА_4 виявлено антитіла до ВІЛ. З 24 квітня 2014 року перебував на обліку в Київському міському центрі СНІДу. За даними медичної картки шлях зараження - статевий, пацієнт відноситься до групи ризику ЧМЧ, має останні 3-5 років постійного статевого партнера, який пройшов тестування у 2013 року - результат негативний.

20 березня 2015 року між ТОВ "Компанія з управління активами "ВАЛПРИМ", як продавцем, що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Комфорт таун", та ОСОБА_4 , як покупець, укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким продавець за цим договором зобов`язується передати у власність покупця квартиру АДРЕСА_8 , а покупець зобов`язується прийняти цю квартиру та сплатити за неї ціну, обумовлену даним договором, на умовах та в порядку, передбачених даним договором. Покупець довів до відома продавця, а продавець взяв до уваги той факт, що покупець не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не з ким не проживає однією сім`єю без укладення шлюбу на час підписання цього договору, і грошові кошти що витрачаються покупцем на придбання квартири за цим договором, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частину), витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні.

28 березня 2016 року між ОСОБА_18 , як продавцем, та ОСОБА_4 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу, за яким продавець зобов`язується передати у власність покупця квартиру АДРЕСА_9 , а покупець зобов`язується прийняти цю квартиру та сплатити за неї ціну, обумовлену даним договором, на умовах та в порядку, передбачених даним договором. Покупець довів до відома продавця, а продавець взяв до уваги той факт, що покупець не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не з ким не проживає однією сім`єю без укладення шлюбу на час підписання цього договору, і грошові кошти, що витрачаються покупцем на придбання квартири за цим договором, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частину), витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні.

28 серпня 2017 року ОСОБА_4 та його батько ОСОБА_15 в результаті дорожньо-транспортної пригоди потрапили до Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги.

29 серпня 2017 року ОСОБА_19 та ОСОБА_1 звернулися до головного лікаря КМКЛШМД із заявою в якій повідомили, що ОСОБА_1 - сестра та ОСОБА_19 двоюрідний брат, є родичами та представниками усієї родини потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_4 . Вони категорично заперечують розповсюдження інформації ОСОБА_15 та ОСОБА_4 в СМІ та іншим особам, а також зобов`язуються повідомити близьких про ДТП.

Позивачем надані копії товарних чеків та квитанцій про придбання лікарських засобів в аптечних відділеннях розташованих в приміщення КМКЛШМД (м.Київ вул. Братиславська, 3). Розрахунки за вказаними товарними чеками та квитанціями були готівковими та не містять відомостей про їх платника.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації смерті ГТУЮ у м.Києві. Згідно даних довідки Відділення судово-медичної експертизи трупів морг "№2 від 13 вересня 2017 року №2134/2 причиною смерті є закрита черепно-мозкова травма.

13 вересня 2017 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_20 укладено договір-замовлення на організацію та проведення поховання ОСОБА_4

15 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та Ритуальною службою СКП "Київський крематорій" укладено договір-замовлення №8.86146К на організацію та проведення поховання ОСОБА_4 на Байковому кладовищі, у який включено крім іншого, ритуальний конверт, урну для праху, кремацію померлого.

22 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та Ритуальною службою СКП "Київський крематорій" укладено договір-замовлення №13.2682П на організацію та проведення поховання ОСОБА_4 на Байковому кладовищі, що включав в себе, крім іншого, поховання урни з прахом, благоустрій місця поховання.

Позивачем надані копії квитанцій до прибуткового касового ордеру та замовлення меню для поминального обіду.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_15 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації смерті ГТУЮ у м.Києві.

19 вересня 2017 року Двадцять першою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №496-2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

19 вересня 2017 року із заявою про прийняття спадкового майна після смерті ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_21

30 вересня 2017 року із заявою про прийняття спадкового майна після смерті ОСОБА_4 звернувся брат померлого - ОСОБА_3 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження обставин, які свідчать про факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації (укладення) шлюбу починаючи з 2007 року, зокрема, доказів про ведення спільного побуту; наявність взаємних права і обов`язків; наявність спільних витрат; спільного бюджету; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла; його ремонт. Встановлені обставини та наявні докази судом оцінені як обставини, що вказують перебування у знайомстві.

Суд вказав на відсутність доказів про наявність у ОСОБА_1 власних статків, які б дозволяли здійснити вклад у придбання майна.

Суд також вказав на те, що згідно цивільно-правових угод, які укладалися ОСОБА_4 , останній зазначав своє місце проживання або перебування: у 2009 році - АДРЕСА_10 , у 2010 році - Німеччина, у 2012 році - АДРЕСА_10 , у 2013, 2015, 2016 роках - АДРЕСА_11 , у той час коли ОСОБА_1 відповідно до даних паспорту з 2000 року по квітень 2008 року була зареєстрована у м.Кривий Ріг, інших відміток паспорт не містить.

З огляду на підстави відмови у задоволенні вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд вказав на неможливість у зв`язку із цим задоволення вимог щодо спадкування. Окрім того, суд вказав на відсутність належних доказів, як підстави для зміни черговості у спадкуванні.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується, оскільки вони ґрунтуються на зібраних у справі доказах, відповідають вимогам закону та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Частиною 2 статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями частин 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною 1 статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

При застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб, як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого придбано спірне майно.

В контексті статті 74 СК України закладається як правовий наслідок виникнення майнових прав чоловіка та/або жінки на майно, яке вони спільно набули, проживаючи однією сім`єю та не перебуваючи при цьому у шлюбі між собою або у будь-якому іншому.

Встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю дає змогу реалізувати ці права на спільно набуте майно.

Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, для визначення того, чи є майно спільною сумісною власністю і можливість застосування до нього глави 8 СК України також необхідно керуватися главою 7 цього Кодексу, що регулює питання особистої приватної власності.

Стаття 57 СК України визначає майно, що уважається особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Таким чином, якщо до моменту початку проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу один з них володів майном або грошовими коштами, які в подальшому стали основою для придбання вже період їхнього проживання майна, або майно придбано за рахунок інших активів, набутих у спірний період, але яке не є об`єктом спільної сумісної власності, таке майно не стає безумовним об`єктом спільної сумісної власності, оскільки було набуто за рахунок особистої приватної власності.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків.

Належність, допустимість і достовірність доказів означає, що кожен доказ має містити відомості, необхідні для встановлення обставин справи. Давність виникнення доказу має особливе значення для встановлення істини. В окремих випадках давність доказу може свідчити про його об`єктивність та належну інформативність, оскільки він виник в умовах, коли неможна було передбачити, що в майбутньому він матиме значення і відповідно не було впливу на його створення. В інших випадках давність доказів може бути піддана розумному сумніву з огляду на конкретні обставини справи.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не надано оцінки показам свідків, відхиляються колегією суддів, оскільки рішення суду містить викладення показів допитаних в судовому засіданні свідків, а також обґрунтовано відхилено дані цих показів як доказ з посиланням на те, що такі не узгоджуються з іншими доказами у справі, при цьому доведення факту матеріальної участі у придбання майна, як і наявність матеріальних статків, мають бути підтверджені письмовими засобами доказування.

Колегія суддів також зазначає, що правила статті 1259 ЦК України щодо зміни черговості у спадкуванні можуть бути застосовані лише в тому разі, якщо особа, спадкоємець наступних черг, опікувалася над спадкодавцем, здійснювала побутовий догляд, до моменту його смерті у розумно тривалий час, а інші спадкоємці при цьому уникали такого обов`язку без поважних причин.

При цьому, не входить в поняття "тривалий час" сам лише період догляду чи інша допомога, які не мають суттєвого характеру або здійснення значних витрат, у зв`язку із перебуванням спадкодавця в лікарні в безпорадному стані.

Окрім того, як установлено вище, ДТП, у якій ОСОБА_4 отримав несумісні з життям травми, сталася 28 серпня 2017 року, наступного дня ОСОБА_1 в заяві на ім`я головного лікаря БСП назвавшись сестрою (обставини чого спростовані в ході розгляду справи) заборонила розголошення інформації про ДТП, тобто, такими діями створила умови для необізнаності родичів, які могли б відповідним чином відреагувати.

Окрім того, не встановлено підстав уважати, що позивача можна уважати спадкоємцем будь-якої з черг, що могло б стати підставою для зміни черговості у спадкуванні і відповідно застосування статті 1259 ЦК України.

Дії пов`язані із організацією поховання та послідуючі дії самі по собі не можуть вказувати на наявність сімейних відносин, а так само це не породжує виникнення прав спадкоємця, оскільки наявність сімейних відносин встановлюється з урахуванням соціально-побутових обставин, які виникли часом раніше.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають, обґрунтованих доводів про неправильне застосування або порушення норм матеріального та/або процесуального права апеляційна скарга не містить.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на підставі тих доказів, які можливо уважати допустимими, обставини справи судом встановлено вірно, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції за наслідками розгляду справи та доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Підстав для скасування додаткового рішення від 12 лютого 2020 року, яким вирішено про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат з надання правничої допомоги у розмірі 22000 грн. не убачається, доводів про неспівмірність цих витрат апеляційна скарга не містить.

Окрім того, відповідачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у зв`язку із апеляційним провадженням у справі в сумі 13700 грн. та надано докази направлення позивачу обґрунтування розміру понесених витрат. Також просить відшкодувати 46 грн. у зв`язку із відправленням зазначених документів.

Заперечень від позивача щодо поданої заяви не надійшло.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 цієї статті установлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України :

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Установлено, що 04 травня 2020 року між адвокатом Стусенком А.М. та ОСОБА_3 укладено договір №55/1 про надання правової допомоги, який стосується надання правової допомоги у цій справі. Згідно із умовами договору кінцева сума гонорару адвоката може визначатися по закінченню розгляду справи.

В обґрунтування розміру витрат відповідачем та його представником наданий наступний розрахунок:

- ознайомлення з апеляційною скаргою - 1000 грн.;

- узгодження правової позиції та усна консультація - 1000 грн.;

- підготовка, складання заяви про забезпечення позову - 1800 грн.;

- підготовка складання відзиву на апеляційну скаргу - 6300 грн.;

- участь в судових засіданнях 16 липня та 27 серпня 2020 року - 3600 грн.,

Понесення таких витрат підтверджується заявами на приймання переказу та фіскальними чеками.

Окрім того, відповідачем понесені витрати в розмірі 46 грн. у зв`язку із поштовим направленням, які також підтверджені фіскальними чеками.

Суд уважає, що розмір цих витрат відповідає умовам співмірності, визначеним у частині 4 статті 137 ЦПК України, та з огляду на те, що позивачем не подано будь-яких заперечень з приводу цих витрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 13746 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року та додаткове рішення від 12 лютого 2020 року без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_12 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_13 ) судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 13746 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова