Справа № 180/372/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Меньшиковою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа товарна біржа «Українська» про визнання правочину дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати дійсним договір обміну нерухомого майна, будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та договору купівлі-продажу вищевказаного будинку, що був укладений 02.06.1999 року між ним та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєстрований 02.06.1999 року на Товарній біржі "Українська" за №59647, та зареєстрований Марганецьким бюро технічної інвентаризації 03.06.1999 року за реєстровим номером № 77-12. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.06.1999 року він обміняв через товарну біржу «Українська» свій будинок АДРЕСА_1 на будинок АДРЕСА_2 . На даний час вирішив зареєструвати свій будинок у Державному реєстрі речових прав, вирішити питання з приватизацією земельної ділянки, однак державний реєстратор йому відмовив, оскільки потрібно надати право власності на будинок, в нього є тільки договір укладений через товарну біржу «Українська».

Відповідачі відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надали.

Третя особа Товарна біржа «Українська» пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надала.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню таких підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до договору обміну нерухомості, укладеного 02 червня 1999 року за №59647 у Південно-Східному регіональному управлінні Товарної біржі «Українська», між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останній придбав будинок АДРЕСА_2 (а.с.7).

В подальшому право власності на зазначений будинок було зареєстровано за ОСОБА_1 у Марганецькому бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за реєстровим № 77-12 від 03.06.1999 року (а.с.8)

При укладанні договору обміну нерухомості сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ, відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому позивач ОСОБА_1 вважав, що договір обміну нерухомості укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

Проте, у відповідності зі статтею 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення зазначених правовідносин, зазначений вид угоди повинен був бути оформлений в нотаріальному порядку. Згідно ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

В укладеному договору обміну нерухомості сторони повністю оговорили усі істотні умови, всі зобов`язання за договором обміну нерухомості сторонами виконані в повному обсязі. Також факт обміну будинку і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.

На сьогоднішній момент позивач має намір зареєструвати будинок в Державному реєстрі речових прав, вирішити питання про приватизацію земельної ділянки, однак не має можливості це зробити через відсутність нотаріального посвідчення договору обміну нерухомості.

Положеннями ст. 204 ЦК України, визначена презумпція правомірності правочину, зокрема вказано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Факт здійснення сторонами своїх обов`язків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою та відповідною реєстрацією.

У відповідності до постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Враховуючи те, що договір обміну нерухомості від 02.06.1999 року фактично відбувся, сторони всі свої зобов`язання за договором виконали, нерухоме майно належним чином зареєстровано на час укладання угоди, але в наступному нотаріальне посвідчення угоди не відбулося, суд вважає за можливе визнати вищезазначений договір дійсним.

За клопотанням позивача судові витрати залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 76-81, 141, ст. 247, ст. 258-259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір обміну нерухомості, а саме: будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Горпиняк В.О. р.№ 1668 від 17.09.1996 та договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Горпиняк В.О. від 22.04.1999 року р.№ 362 від 19.05.1999 р., що розташований на земельній ділянці підлягаючий приватизації знаходиться: А-житловий будинок, Б-літня кухня, В-сарай, Б-1-сарай, Г-погріб, споруди, на обмін з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці підлягаючій приватизації знаходяться: А-житловий будинок, Б-кухня, В-погріб, Г-уборна, Д-гараж, Е-сарай, споруди, і належав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Дрябловою Н.Ф. Марганецької державної нотаріальної контор за р.№ 656 від 09.04.1999 року, який був укладений 02 червня 1999 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з другої, зареєстрований 02 червня 1999 року на Товарній біржі «Українська» за № 59647, та зареєстрований Марганецьким міським бюро технічної інвентаризації, із внесенням відомостей 03.06.1999 року у реєстрову книгу за № 77-12.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко