Справа № 509/847/20
18 травня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
за участю секретаря Савченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
Відповідач відзив не надав.
Суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідач зобов`язався відповідно до умов Кредитного договору:
- використати кредит на зазначені в Договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним та інші платежі за Договором, та повернути його Кредитодавцеві в порядку та на умовах, визначених Договором (п. 5.2.1 Кредитного договору);
- забезпечити виконання своїх зобов`язань за Договором (п. 5.2.2 Кредитного договору);
- нараховані проценти за користування кредитом сплачуються позичальником шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок відкритий у Кредитодавця та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкові в касу Кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно в останній робочий день Звітного місяця (без врахування останнього робочого дня звітного місяця та послідуючих неробочих днів місяця), починаючи з останнього робочого дня попереднього звітного місяця, а також по факту повного погашення кредиту, методом факт/факт за ставкою, визначеною Договором, виходячи з 365/366 календарних днів у році. При цьому, при нарахуванні процентів за кредитом день його повернення Кредитодавцеві не враховується (п. 4.1., 4.2 Кредитного договору).
З цього приводу позивач звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом про стягнення загальної суми заборгованості.
Як зазначено у позові, у зв`язку із тим, що вказане рішення суду про сплату заборгованості перед банком було виконане лише 26.03.2018 р., банком додатково було донараховано відсотки з 23.10.2016 р. по 23.10.2019 р. на суму 4817,68 грн., а саме: - сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам 2896,82 грн.; - сума пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків 1017,22 грн.; - інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 903,64 грн.
Як зазначено у позові, вказане рішення суду не виконане, тому банком додатково було донараховано відсотки з 09.07.2015р. по 08.07.2018р. на суму 8447 грн. 51 коп. Крім того, у порушення строків сплати відсотків, банк нарахував відповідачу суму пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1935, 96 грн. та суму пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків в розмірі 2075, 80 грн., а також інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту в сумі 2433.02 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості.
Статтею 1054 ч. 1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З огляду на вказане суд відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі вказаних норм законодавства він мав право нараховувати передбачені договорами проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.
У відповідності до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 року, вказано про необхідність застосування норм права, згідно яких за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд зобов`язаний при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм, які викладені в Постановах Верховного Суду.
З урахуванням вищезазначених норм права, висновку ВП ВС, суд вважає, що позовні вимоги банку, які стосуються стягнення відсотків та пені необґрунтованими, оскільки банк звернувся до суду після спливу визначеного вищевказаними договорами строку кредитування, та одночасно після пред`явлення до позичальника вимог щодо достроково повернення кредиту (наявні рішення суду , які набрали законної сили щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами), отже право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припинено.
З позовної заяви вбачається, що позивачем, окрім того заявлені позовні вимоги і щодо стягнення в порядку ст.625 ЦК України інфляційних нарахування на суму простроченого кредиту за вищевказаними кредитними договорами
В свою чергу права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вимоги щодо стягнення 3 % річних в порядку ст.625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання позивачем не заявлені, проте позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат підлягають задоволенню.
Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положеньст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.2,4,5,11,13,141,223, 247, 258,259,263-265,272,273, 280-283, 289 ЦПК України, ст.ст.12, 15,16,81, 89, 525,526,610,611,1050,1054 ЦК України, суд
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кочко В.К.