Справа № 462/1030/17 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/1128/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: відповідача ОСОБА_1 , його представника

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 01 лютого 2019 року у справі за позовом Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції, перейменованого на Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, до ОСОБА_1 , третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», перейменоване на приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції, в подальшому, перейменоване на Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 , як з винної в дорожньо-транспортній пригоді (далі ДТП) особи, у користь Департаменту патрульної поліції майнову шкоду в розмірі 231940 грн. 58 коп., завдану пошкодженням транспортного засобу марки «TOYOTA PRIUS», д.н.з. НОМЕР_1 (новий д.н.з. НОМЕР_2 ).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25.01.2016 року, близько 09.00 год., у м.Львові на вул.Кульпарківській, 226, з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «ЗАЗ TF699Р», д.н.з. НОМЕР_3 , сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено службовий транспортний засіб марки «TOYOTA PRIUS», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є Департамент патрульної поліції.

Позивач зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні названої ДТП підтверджена постановою Залізничного районного суду м.Львова від 09.06.2016 року у справі №462/2914/16-п, а також протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №119024 від 19.05.2016 року, схемою місця ДТП, поясненнями водія, постановою про закриття кримінального провадження від 02.03.2016 року, протоколом огляду місця події від 25.01.2016 року, актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25.01.2016 року, висновком експертного дослідження №1/4 від 10.05.2016 року та відеозаписом ДТП.

Позивач звертає увагу, що хоча названою вище постановою Залізничного районного суду м.Львова від 09.06.2016 року справу відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак, факт вчинення відповідачем вказаного адміністративного правопорушення підтверджено як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .

При визначенні майнової шкоди у вказаному вище розмірі позивач посилається на висновок Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 22.12.2016 року, згідно з яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «TOYOTA PRIUS», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 132631 грн. 21 коп., а вартість матеріального збитку 99309 грн. 37 коп., що сумарно становить 231940 грн. 58 коп.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 01 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що потерпілий має право вибору на звернення за відшкодуванням шкоди як до страховика забезпеченого транспортного засобу, так і безпосередньо до винної в ДТП особи, крім того, заявлені вимоги перевищують ліміт відповідальності страховика, а тому суд безпідставно відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

Звертає увагу, що відповідно до п.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, а оскільки позивач впродовж року з моменту настання ДТП не звертався до страховика забезпеченого транспортного засобу із заявою про виплату страхового відшкодування, тому в останнього не виникло обов`язку по виплаті страхового відшкодування, відтак, позивач звернувся з вимогою про відшкодування шкоди безпосередньо до відповідача, як до винної в ДТП особи.

Після оголошеної в судовому засіданні перерви представник позивача не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку під розписку (а.с.196), клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом завершено у відсутності сторони позивача.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.01.2016 року, близько 09.00 год., у м.Львові на вул.Кульпарківській, 226, з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «ЗАЗ TF699Р», д.н.з. НОМЕР_3 , сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено службовий транспортний засіб марки «TOYOTA PRIUS», д.н.з. НОМЕР_1 (новий д.н.з. НОМЕР_2 ), власником якого є Департамент патрульної поліції.

Вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні вказаної ДТП підтверджується постановою Залізничного районного суду м.Львова від 09.06.2016 року у справі №462/2914/16-п про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, оскільки провадження у цій справі закрите з нереабілітуючої підстави за закінченням строку притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Вказана постанова суду була оскаржена відповідачем в апеляційному порядку, однак, залишена без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 13.07.2016 року.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8719607, який був чинний на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ЗАЗ TF699Р», д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована в приватному акціонерному товаристві (далі АТ) «Страхова компанія «АХА Страхування».

Згідно з вказаним полісом, ліміт відповідальності страховика забезпеченого транспортного засобу за шкоду, завдану майну третіх осіб, становив 50000 грн., а франшиза нуль грн.

З витребуваної апеляційним судом в АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (нова назва АТ «Страхова компанія «АРКС») інформації по даному страховому випадку, встановлено, що повідомлення про настання події ДТП страхова компанія отримала 25.01.2016 року від ОСОБА_1 в телефонному режимі та письмово 28.01.2016 року від ОСОБА_3 , натомість, заяви про виплату страхового відшкодування від Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції до страхової компанії не надходило, у зв`язку з чим 01.02.2017 року було затверджено акт про закриття страхової справи №1.102.16.0000272 від 25.01.2016 року.

Згідно з висновком експертного дослідження від 22.12.2016 року, складеним Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «TOYOTA PRIUS», д.н.з. НОМЕР_1 , без урахування коефіцієнту зносу становить 132631 грн. 21 коп., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту зносу (матеріального збитку) 99309 грн. 37 коп.

У відповідності до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст.22, 1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент вчинення ДТП (далі Закон), у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 цього Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У відповідності до ст.12 цього Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

У відповідності до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлений цією нормою Закону строк є присічним, оскільки Законом не передбачено підстав для його поновлення чи продовження.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права й те, що відповідно до вимог названої вище статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач мав право отримати від страховика забезпеченого транспортного засобу страхове відшкодування в межах ліміту його відповідальності у розмірі 50000 грн., оскільки франшиза нульова, тому з відповідача, як з винної в ДТП особи, підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 82631 грн. 21 коп., що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнту зносу (132631 грн. 21 коп.) та розміром страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика забезпеченого транспортного засобу (50000 грн.), яке позивач мав право отримати від страховика забезпеченого транспортного засобу, однак, своїм правом на звернення до страховика забезпеченого транспортного засобу із заявою про виплату страхового відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП позивач не скористався, а тому таке не підлягає стягненню з винної в ДТП особи, цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП була застрахована (див. висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18)), а правових підстав для пред`явлення регресних вимог страховика до винної особи не встановлено, оскільки відповідач у встановлений Законом строк повідомив свого страховика про настання страхового випадку.

Суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин та не врахував наведені вище норми матеріального права, які регулюють порядок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу, не з`ясував усіх обставин, що мали значення для правильного вирішення даного спору, що призвело до помилкового висновку суду про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище мотивів, лише в частині стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 82631 грн. 21 коп.

В іншій частині заявлені позивачем вимоги є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог позивача за наслідками розгляду справи апеляційним судом (36%), з відповідача у користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 3131 грн. 20 коп. ((3479,11 грн. + 5218,66 грн.) * 0,36 = 3131,20).

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1,3,4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 01 лютого 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Городоцьким РВ УМВС України у Львівській області 30.08.2011 року) у користь Департаменту патрульної поліції (м.Київ, вул.Федора Ернеста, 3, ) майнову шкоду в розмірі 82631 гривні 21 копійок.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Городоцьким РВ УМВС України у Львівській області 30.08.2011 року) у користь Департаменту патрульної поліції (м.Київ, вул.Федора Ернеста, 3, ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 3131 гривні 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 05 березня 2020 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.