КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року місто Київ

справа №379/673/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 19 червня 2020 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду, постановлену під головуванням судді Зінкіна В.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2008 року ОСОБА_2 звернулася до Таращанського районного суду Київської області з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей.

Заочним рішенням Таращанського районного суду Київської області від 24 листопада 2008 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 жовтня 2008 року до досягнення ними повноліття.

10 червня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Таращанського районного суду Київської області від 24 листопада 2008 року.

Заяву мотивував тим, що вказане рішення було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилався на те, що про існування зазначеного заочного рішення він дізнався лише з телефонного дзвінка дільничного інспектора та ознайомлення 07 квітня 2020 року з матеріалами справи в суді.

Зазначав, що жодних повідомлень, повісток чи документів від суду по даній справі він не отримував, а тому не знав про існування вказаного заочного рішення, а неповідомлення його у встановленому порядку про розгляд справи позбавило його права, передбаченого цивільним процесуальним законодавством надати суду докази, якими він заперечує проти позову.

Вказував, що в матеріалах справи відсутні докази того, що судом перевірялось місце його проживання, яке було зазначене в позовній заяві, а саме відсутня довідка адресного довідкового бюро, в якій би значилась його дійсна реєстрація чи місце проживання.

Заявник посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-IX, вказував на те, що заява про перегляд заочного рішення подана в строк визначений ЦПК України.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 19 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неналежне врахування обставин справи, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не врахував, що він до 07 квітня 2020 року не отримував копію заочного рішення Таращанського районного суду Київської області від 24 листопада 2018 року у справі №2-743/2008 та будь-яких повідомлень про вручення поштової кореспонденції не отримував.

Зазначав, що за адресою свого зареєстрованого місця проживання він не проживає.

Посилався на те, що на час запровадження карантинно-обмежувальних заходів, встановлених Кабінетом Міністрів України усі процесуальні строки були зупинені.

Вказував, що суд першої інстанції протиправно прив`язує процесуальний строк отримання ухвали про видачу дубліката виконавчого листа до процесуального строку від якого починається перебіг строку на оскарження заочного рішення.

Зазначав, що копію заочного рішення він до 07 квітня 2020 року не отримував, а згідно інформації, що міститься в матеріалах справи, причиною не вручення поштової кореспонденції, у якій могло відправлятись заочне рішення було «за зазначеною адресою не проживає».

Посилався на те, що залишаючи без розгляду заяву про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції позбавив його права на апеляційне оскарження вказаного рішення.

31 серпня 2020 року від ОСОБА_2 до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказувала на те, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Позивач у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Таращанського районного суду Київської області від 24 листопада 2008 року, суд першої інстанції виходив зтого, що заявник пропустив строк звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення без поважних причин, а поважних причин пропуску строку звернення, які б слугували підставою для поновлення йому такого строкуостанній не навів.

Також вказував на те, що про наявність заочного рішення суду відповідачу було відомо з 29 серпня 2019 року, оскільки в цю дату він отримав ухвалу Таращанського районного суду Київської області про видачу дублікату виконавчого листа в цивільній справі № 2-743/2008.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Таращанського районного суду Київської області від 24 листопада 2008 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 жовтня 2008 року до досягнення ними повноліття.

Згідно супровідного листа від 25 листопада 2008 року Таращанським районним судом Київської області відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 було направлено копію рішення суду від 24 листопада 2008 року (а.с.20).

Однак, конверт з копією заочного рішення повернувся на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.22).

07 квітня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Таращанського районного суду Київської області з заявою, в якій просив видати йому копії всіх матеріалів справи №2-743/2008 за позовом ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів та копії матеріалів про видачу дубліката виконавчого листа для їх оскарження (а.с.60).

Цього ж дня відповідач ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами даної справи.

10 червня 2020року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив:

поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 24 листопада 2008 року у справі №2-743/2008;

скасувати заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 24 листопада 2008 року та призначити справу до розгляду.

У заяві відповідач посилався на те, що про існування зазначеного заочного рішення він дізнався лише з телефонного дзвінка дільничного інспектора та ознайомлення 07 квітня 2020 року з матеріалами справи. Вказував, що жодних повідомлень, повісток, документів від суду по даній справі він не отримував, а тому не знав та не міг знати про існування даного заочного рішення. Зазначав про те, що він вважав, що виконує рішення Таращанського районного суду Київської області від 07 травня 2004 року у справі №2-182/2004, за яким з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Станом на час подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення суду від 24 листопада 2008 року порядок перегляду заочного рішення встановлений ст.284 ЦПК України у редакції Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII.

Згідно з ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не встановлені, - встановлюються судом.

Частинами 2-4 статті 284 ЦПК України визначено, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Аналіз вказаних норм процесуального закону, які мають імперативний характер, свідчить про те, що перебіг процесуального строку протягом якого відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення починається з наступного дня після вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

З матеріалами справи відповідач ознайомився лише 07 квітня 2020 року, 10 червня 2020 року подав заяву про перегляд заочного рішення суду від 24 листопада 2008 року та одночасно просив поновити йому строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Визначальною умовою при вирішенні питання про прийняття заяви про перегляд заочного рішення до провадження чи залишення заяви без розгляду є факт оцінки судом поважності причин пропущення строку звернення з такою заявою.

Однак, суд першої інстанції не надав належної оцінки поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку на подання заяви про скасування заочного рішенняТаращанського районного суду Київської області від 24 листопада 2008 року, оскільки як вбачається з матеріалів справи конверти з судовими повістками про призначення попереднього судового засідання на 17 листопада 2008 року о 08.30 год. та про призначення судового розгляду на 24 листопада 2008 року о 08.30 год. повернулися на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.18.19). Конверт з оскаржуваним рішенням суду також повернувся на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Разом з тим, 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX.

Підпунктом 3 пункту 12 розділу І вказаного Закону внесено зміни до розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, доповнивши пунктом 3 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

11 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу (COVID-19)» через спалах у світі коронавірусу з 12 березня до 03 квітня 2020 року в Україні було введено карантин, який продовжено до 24 квітня 2020 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2020 року №255, а в подальшому - до 11 травня 2020 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №291 та до 22 травня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 року №343, до 22 червня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, до 31 липня 2020 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року №500.

Отже, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення був продовжений законом на строк дії карантину, який на час подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішенняТаращанського районного суду Київської області від 24 листопада 2008 року не закінчився.

Оскільки відповідач не отримав копію заочного рішення Таращанського районного суду Київської області від 24 листопада 2008 року у день його проголошення, оскаржуване заочне рішення було вручене відповідачу лише 07 квітня 2020 року після ознайомлення з матеріалами справи в суді, а заяву про перегляд вказаного рішення разом з клопотання про поновлення строку на подання цієї заяви відповідач подав 10 червня 2020 року під час дії Закону, яким строк, визначений, зокрема ст.284 ЦПК України продовжувався на строк дії карантину.

Посилання суду першої інстанції на те, що про наявність заочного рішення суду відповідачу було відомо з 29 серпня 2019 року, оскільки в цю дату він отримав ухвалу Таращанського районного суду Київської області про видачу дублікату виконавчого листа в цивільній справі № 2-743/2008 колегія суддів вважає помилковим, оскільки та обставина, що відповідач 29 серпня 2019 року отримав ухвалу Таращанського районного суду Київської області про видачу дублікату виконавчого листа в цивільній справі № 2-743/2008 не змінює та на впливає на імперативно встановлену подію, з якою пов`язано початок перебігу процесуального строку протягом якого відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - день вручення повного заочного рішення суду.

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, внаслідок чого, відмовляючи відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та, залишаючи його заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, допустив порушенням норм процесуального права.

Крім того, залишення судом заяви ОСОБА_1 без розгляду згідно вимог ч.4 ст.287 ЦПК України унеможливлює подачу ним, як відповідачем, апеляційної скарги, тобто позбавляє його конституційного права на оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 19 червня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: