КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 374/300/19
Головуючий у першій інстанції - Козіна С.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7386/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із вказаним позовом, відповідно до якого просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь суму неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по судовому наказу № 374/225/18 від 10 вересня 2018 року, у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, за період з 01 серпня 2018 року по 30 вересня 2019 року включно, у сумі 24 044,79 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 25 вересня 2018 року розірвано шлюб між сторонами. У зв`язку із невиконанням відповідачем батьківського обов`язку щодо утримання трьох спільних дітей, за результатами розгляду заяви позивачки від 03 серпня 2018 року Ржищівським міським судом Київської області було видано судовий наказ № 374/225/18 від 10 вересня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі заяви про стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_2 зазначає, що з довідки - розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 01 жовтня 2019 року № 1842, виданої Ржищівським міським відділом ДВС ГТУЮ у Київській області вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за зазначеним вище судовим наказом про стягнення аліментів на утримання дітей станом на 01 жовтня 2019 року становить 24 044,79 грн.

У позовній заяві вказано, що відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувача і боржника.

ОСОБА_2 було здійснено розрахунок пені, за період з серпня 2018 року по вересень 2019 року, враховуючи формулу обрахування пені, що визначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Таким чином, з урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц, позивачка вважає, що загальна сума нарахованої пені за прострочення сплати аліментів на трьох дітей по судовому наказу № 374/225/18 від 10 вересня 2018 року за період, починаючи з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу (01 серпня 2018 року) до дня, який передує дню сплати заборгованості (30 вересня 2019 року) становить 53 661,54 грн.

При цьому зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам. Тобто, у даному випадку, на думку позивачки, стягненню підлягає сума у розмірі 24 044,79 грн.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просила її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 27 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по судовому наказу № 374/225/18 від 10 вересня 2018 року, у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, за період з 01 серпня 2018 року по 30 вересня 2019 року включно, у сумі 24 044,79 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано той факт, що він працював ТОВ «Техно Крафт» й саме на вказане товариство було покладено обов`язок по відрахуванню із його заробітної плати коштів для сплати аліментів, що відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому його вини у вказаному немає. Окрім того, апелянт зазначає, що розрахунок пені позивача містить невірні дані, оскільки базувався на розрахунку заборгованості ДВС, який містить помилки. Наголошено, що апелянтом було подано нові розрахунки ДВС щодо заборгованості, які містять суму, відмінну від той, на підставі якої позивачем зроблено розрахунок пені, проте судом першої інстанції необгрунтвоаною було не взято їх до уваги.

Апелянт зазначає, що ним також було надано довідку ТОВ «Техно Крафт» про його доходи, де зазначені суми, аналогічні сумам з розрахунку ДВС, щомісячних відрахувань підприємством аліментних платежів.

Також вказано, що підприємство, на якому працював апелянт, не винне, а винна виконавча служба, яка надсилала постанови, так як у постанові від 18 вересня 2018 року не було розписано з якого числа та місяця повинні нараховуватись аліменти, також не було розписано, що аліменти повинні нараховуватись у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

ОСОБА_1 наголошує, що починаючи з червня 2019 року він самостійно перераховував кошти на сплату аліментів, що підтверджено відповідними чеками, які наявні в матеріалах справи.

Апелянт також не погоджується із здійсненим позивачем розрахунку пені, оскільки ОСОБА_2 розраховувала строки прострочення з першого числа місяця, за який мали бути сплачені аліменти, а не з першого числа наступного місяця за місяцем внесення періодичного платежу. Розрахунок пені позивача і базова до розрахунку пені помилкова довідка ДВС від 01 жовтня 2019 року №1842, зроблені за період з 01 серпня 2018 року по 30 вересня 2019 року станом на 01 жовтня 2019 року є помилковими і необґрунтованими на думку апелянта. Розрахунок пені також містить штраф, накладений на апелянта, що є також порушенням норм матеріального права.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі також заявив клопотання про прийняття судом апеляційної інстанції та дослідження:

- довідки ТОВ «Техно Крафт» від 16 березня 2020 року № 16/03/20 та надані Товариством додатки до довідки ;

- пояснення від 04 лютого 2020 року з доданими до нього доказами та розрахунок ДВС №3 від 12 лютого 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив скасувати рішення Ржищівського міського суду Київської області від 27 лютого 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 мотивував своє рішення тим, що відповідачем по справі не було доведено належними та допустимими доказами факт того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини. Вказано, що позивачем було здійснено розрахунок пені відповідно до формули, вказаної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16, та розмір пені за період з серпня 2018 року по вересень 2019 року становить 53 661,54 грн, а оскільки сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам, то до стягнення підлягає сума коштів у розмірі 24 044,79 грн.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що постановою начальника відділу Ржищівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Журило О.В. від 18 вересня 2018 року було відкрито виконавче провадження №57244903 щодо виконання судового наказу №374/225/18, виданого 10 вересня 2018 року Ржищівським міським судом Київської області щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі Ѕ частини з усіх видів доходів (а.с.48-49).

Постановою начальника відділу Ржищівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Журило О.В. від 18 вересня 2019 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.51-52). Так, було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які останній отримує у ТОВ «ТЕХНОКРАФТ», за адресою Київська область, м. Ржиців, вул. Радіаторна, 42. Вказано здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі до виплати загальної суми боргу. Зобов`язано підприємство, установу організацію, фізичну особу, фізичну особу - підприємця здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховувати кошти у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Зобов`язано підприємство, установу організацію, фізичну особу, фізичну особу - підприємця щокварталу надсилати виконавцю звіт про здійсненні відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. Попереджено відповідальну особу за утримання коштів з боржника про відповідальність за ненадання таких відомостей без поважних причин. Заборонено відповідальній особі за утримання коштів з боржника самостійно змінювати порядок стягнення суми боргу та розмір відрахування. Копію постанови направлено для виконання до ТОВ «ТЕХНОКРАФТ».

Постановою начальника відділу Ржищівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Журило О.В. від 09 квітня 2019 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.54-55).

Відповідно до вказаної постанови було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які останній отримує у ТОВ «ТЕХНОКРАФТ». Зобов`язано здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 70% до виплати загальної суми боргу 10 103,92 грн, у подальшому 50%, але при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку.

Матеріали справи містять також розрахунок заборгованості від 01 жовтня 2019 року №1842, здійснений Ржищівським міським відділом ДВС ГТУЮ у Київській області, відповідно до якого вказано, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 жовтня 2019 року становить 24 044,79 грн (а.с.6-7).

Окрім того, в матеріалах справи також міститься розрахунок заборгованості від 28 січня 2020 року №355, здійснений Ржищівським міським відділом ДВС ГТУЮ у Київській області, відповідно до якого вказано, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 жовтня 2019 року становить 23 743,67 грн (а.с.43).

Також наявний міститься розрахунок заборгованості від 12 лютого 2020 року №355/2, здійснений Ржищівським міським відділом ДВС ГТУЮ у Київській області, відповідно до якого вказано, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 жовтня 2019 року становить 21 943,67 грн (а.с.66-67).

Відповідно до відомостей, які містять в трудовій книжці ОСОБА_1 , наказом №312 від 15 вересня 2017 року його було прийнято на роботу в ТОВ «Техно Крафт» на посаду підсобного робітника 18 вересня 2017 року, а звільнено із вказаної посади 17 травня 2019 року наказом №1738 від 17 травня 2019 року (а.с.46).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 , виданої ТОВ «Техно Крафт», за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року було сплачено аліменти на суму 15 781,66 грн (а.с.44).

Відповідно до звіту про здійсненні відрахування та виплати ТОВ «Техно Крафт» щодо ОСОБА_1 за постановою від 18 вересня 2018 року ВП №57244903, виданої за виконавчим документом судовим наказом №374/225/18, виданого 10 вересня 2018 року, вказано, що утримана сума коштів щодо виплати аліментів за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року становить 15 318,84 грн (а.с.45).

Окрім того, відповідачем по справі також були надані копії квитанцій про сплату аліментів.

Відповідно до квитанції №008 від 04 червня 2019 року ОСОБА_1 здійснив переказ 1500 грн в рахунок сплати аліментів на ім`я ОСОБА_2 (а.с.56). Отримання вказаної суми коштів ОСОБА_2 підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №418 від 04 червня 2019 року.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №56 від 09 липня 2019 року ОСОБА_1 здійснив переказ коштів на ім`я ОСОБА_2 на суму 3100 грн, яку остання отримала 11 липня 2019 року (а.с.56).

Відповідно до квитанції №0057 від серпня 2019 року ОСОБА_1 здійснив переказ 2100 грн в рахунок сплати аліментів на ім`я ОСОБА_2 (а.с.57).

Відповідно до квитанції №0120 від 21 листопада 2019 року ОСОБА_1 здійснив переказ 2700 грн в рахунок сплати аліментів на ім`я ОСОБА_2 (а.с.57).

Відповідно до квитанції №0008 від 04 грудня 2019 року ОСОБА_1 здійснив переказ 3000 грн в рахунок сплати аліментів на ім`я ОСОБА_2 , а також відповідно до квитанції №0050 від 19 грудня 2019 року - в розмірі 3000 грн (а.с.57).

В грудні 2019 року ОСОБА_1 здійснив переказ коштів в рахунок сплати аліментів у розмірі 3000 грн, що підтверджується квитанцією №0008 від 04 грудня 2019 року, у розмірі 3000 грн, що підтверджується квитанцією №0050 від 19 грудня 2019 року, у розмірі 3000 грн, що підтверджується квитанцією №0058 від 27 грудня 2019 року (а.с.57-58).

В січні ОСОБА_1 здійснив переказ коштів в рахунок сплати аліментів у розмірі 3330 грн, що підтверджується квитанцією №0014 від 09 січня 2020 року (а.с.58).

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав, що 04 лютого 2020 року відповідачем надіслано пояснення на позовну заяву, а 13 лютого 2020 року відповідач подав заяву про приєднання до матеріалів справи розрахунку-уточнення заборгованості по сплаті аліментів, наданого Ржищівським міським ВДВС від 12 лютого 2020 року. Зазначено, що враховуючи те, що відповідач повинен був подати суду докази разом з поданням відзиву у 15-деннимй строк з часу отримання ухвали про відкриття провадження, про що відповідачу було відомо (а.с.12-13, 17) (ч. 3 ст. 83, ч. 7 ст. 178 ЦПК України), тобто до 5 грудня 2019 року, проте не подав відзиву та доказів, поважності причин неподання не вказав, тому суд першої інстанції вирішує спір за наявними матеріалами, як передбачено ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття провадження 20 листопада 2019 року (а.с.17). Таким чином, останнім днем для подачі відзиву на позовну заяву слід вважати 05 грудня 2019 року.

Так, із письмових пояснень ОСОБА_1 , які подані до районного суду 04 лютого 2020 року вбачається, що документи, які долучення до вказаних письмових пояснень були отримані 28 січня 2020 року, а деякі нещодавно і у зв`язку із цим не могли бути об`єктивно подані до суду раніше.

В заяві ОСОБА_1 від 13 лютого 2020 року вказано, що Ржищівським органом ДВС внесено зміни в розрахунок заборгованості 12 лютого 2020 року, а тому є необхідність у долучені нових доказів до матеріалів справи.

Таким чином, відповідач по справі не міг надати до суду першої інстанції відповідні докази в строк, який був встановлений для подачі відзиву, оскільки докази було отримано значно пізніше й фактично існувала обґрунтована неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від відповідача.

Згідно з вимогами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у Ржищівському міському відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження №57244903 щодо виконання судового наказу №374/225/18, виданого Ржищівським міським судом Київської області 10 вересня 2018 року щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі Ѕ частини з усіх видів доходів.

В жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із позовом, відповідно до якого просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь суму неустойки (пені) за несплату аліментів на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по судовому наказу № 374/225/18 від 10 вересня 2018 року, у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, за період з 01 серпня 2018 року по 30 вересня 2019 року включно, у сумі 24 044,79 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Відповідно до положень ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до положень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вказано, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до положень ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до положень ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

У разі припинення перерахування коштів стягувачу підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме.

Відповідно до положень ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи.

Системний аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що саме на підприємства, установи, організації, фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців, в яких працює чи навчається боржник по аліментам покладається обов`язок щодо здійснення відповідних відрахувань для сплати аліментів.

Проте, суд першої інстанції, в порушення вказаних норм закону, не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_1 починаючи з 18 вересня 2017 року по 17 травня 2019 року працював на посаді підсобного робітника в ТОВ «Техно Крафт», що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 , а тому, відповідно до вимог закону, саме на вказане товариство було покладено обов`язок щодо здійснення належних відрахувань із заробітної плати боржника для сплати аліментів.

Таким чином, враховуючи факт працевлаштування та роботи відповідача на посаді підсобного робітника в ТОВ «Техно Крафт» в період з 18 вересня 2017 року по 17 травня 2019 року та, відповідно, покладення обов`язку саме на роботодавця здійснювати належні відрахування, вини відповідача у неналежній сплаті аліментів немає, а тому й нести відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) останній не має.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) за період з червня по вересень 2019 року, то слід зазначити наступне.

Матеріали справи містять копії квитанцій щодо перерахування грошових коштів ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 .

Так, зокрема відповідно до квитанції №008 від 04 червня 2019 року ОСОБА_1 здійснив переказ 1500 грн в рахунок сплати аліментів на ім`я ОСОБА_2 (а.с.56). Отримання вказаної суми коштів ОСОБА_2 підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №418 від 04 червня 2019 року.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №56 від 09 липня 2019 року ОСОБА_1 здійснив переказ коштів на ім`я ОСОБА_2 на суму 3100 грн, яку остання отримала 11 липня 2019 року (а.с.56).

Відповідно до квитанції №0057 від серпня 2019 року ОСОБА_1 здійснив переказ 2100 грн в рахунок сплати аліментів на ім`я ОСОБА_2 (а.с.57).

Разом з тим, матеріали справи також містять квитанцію №0120 від 21 листопада 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 здійснив переказ 2700 грн в рахунок сплати аліментів на ім`я ОСОБА_2 (а.с.57).

Відповідно до квитанції №0008 від 04 грудня 2019 року ОСОБА_1 здійснив переказ 3000 грн в рахунок сплати аліментів на ім`я ОСОБА_2 , а також відповідно до квитанції №0050 від 19 грудня 2019 року - в розмірі 3000 грн (а.с.57).

В грудні 2019 року ОСОБА_1 здійснив переказ коштів в рахунок сплати аліментів у розмірі 3000 грн, що підтверджується квитанцією №0008 від 04 грудня 2019 року, у розмірі 3000 грн, що підтверджується квитанцією №0050 від 19 грудня 2019 року, у розмірі 3000 грн, що підтверджується квитанцією №0058 від 27 грудня 2019 року (а.с.57-58).

В січні ОСОБА_1 здійснив переказ коштів в рахунок сплати аліментів у розмірі 3330 грн, що підтверджується квитанцією №0014 від 09 січня 2020 року (а.с.58).

Вказані квитанції хоч і не підпадають під визначений період, проте свідчать про те, що відповідач по справі не ухиляється від сплати аліментів та здійснює відповідні платежі.

Судовим наказом №374/225/18, виданим Ржищівським міським судом Київської області 10 вересня 2018 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі Ѕ частини з усіх видів доходів.

Разом з тим, доказів того, що ОСОБА_1 , після свого звільнення 17 травня 2019 року з ТОВ «Техно Крафт», був офіційно працевлаштований матеріали справи не містять, як і не містять доказів того, що відповідач по справі отримував дохід в такому розмірі, який би давав останньому можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж ОСОБА_1 сплачував.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам законодавства та підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового судового рішення, яким слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки розмір судового збору за подачу апеляційної скарги становить 1261 грн, а позивач по справі звільнена від сплати судового збору й враховуючи, що суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу, то вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь апелянта за рахунок коштів державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 27 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Судові витрати понесені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , прож. АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) по сплаті судового збору у розмірі 1261 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв