№ провадження 4-с/646/46/2020
Справа № 646/5416/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про залишення заяви без руху)

16.09.2020 м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Демченко С.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 до Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на постанову державного виконавця Комінтернівського ВДВС міста Харків Клітенка Д.Ю. від 20.01.2012,

У С Т А Н О В И В:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла скарги ОСОБА_1 , подана у порядку ст.447 ЦПК України, до Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на постанову державного виконавця Комінтернівського ВДВС міста Харків Клітенка Д.Ю. від 20.01.2012, в якій вона просить зняти арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони відчуження № 12317273 від 20.10.2012, а також поновити строк для звернення до суду зі скаргою.

Вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне відповідно до положень ст.185 ЦПК України залишити її без руху, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 КПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з положеннями ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною першою статті 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до приписів ч.2 ст.451 ЦПК України суд, у разі встановлення обґрунтованості скарги, визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону Про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

На підставі п. 17 вищезазначеної Постанови, сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК (у діючій редакції ЦПК України ст.185).

Враховуючи положення ч. 9 ст. 10 ЦПК України до скарги на дії державного виконавця застосовуються загальні правила позовного провадження із врахуванням особливостей, передбачених Розділом VII ЦПК України.

Суд зауважує, що справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Отже, положеннями ст.447 ЦПК України чітко передбачено, чиї дії може бути оскаржено та коли, а саме дії конкретного державного виконавця, вчинені під час виконання судового рішення, діями або бездіяльністю якого порушені права особи, яка звертається із скаргою, або дії іншої посадової особи органу ДВС,.

У своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що звертається до суду у порядку ст.477 ЦПК України, при цьому у порушення ст.450 ЦПК України не вказує заявника та заінтересованих осіб - стягувача, боржника та державного виконавця, чиї дії оскаржуються, а замість цього зазначає позивача та відповідача.

Крім того, у порушення вимог ч.1 ст.447 та ч.2 ст451 ЦПК України позивач ОСОБА_1 просить суд зняти арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна, при цьому взагалі не висуває вимог про визнання рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби неправомірними.

З аналізу скарги, поданої позивачем ОСОБА_1 у порядку ст.447 ЦПК України, не зрозуміло взагалі, чи вона звертається до суду зі скаргою на дії та рішення органу державної виконавчої служби або з позовною заявою про зняття арешту, оскільки сторонами у справі вказує позивача та відповідача.

З уврахуванням викладеного, заявнику слід уточнити суб`єктний склад сторін спору про оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС, зазначити повне найменування усіх заінтересованих осіб та їх місцезнаходження, індекс, засоби зв`язку та вказати прізвища, ім`я та по батькові державного виконавця чи іншої посадової особи, дії або бездіяльність якого оскаржується.

При цьому, якщо ОСОБА_1 звертається зі скаргою на дії державного виконавця, то така скарга відповідно до правил ч.1 ст.448 ЦПК України подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суддя, також, звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Частиною 1 ст.185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви (скарги) постановляє ухвалу про залишення позовної заяви (скарги) без руху.

З урахуванням наведеного, вважає, що скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення зазначених вище недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 185, 447 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 до Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на постанову державного виконавця Комінтренівського ВДВС міста Харків Клітенка Д.Ю. від 20.01.2012 - залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, у встановлений строк, скарга буде вважатися неподаною та повернута заявниці.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя С.В. Демченко