Справа № 307/3877/19
Провадження № 6/307/20/20
УХВАЛА

07 травня 2020 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, заяву акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатського обласного правління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатського обласного правління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Посилається на те, що 28.07.2010 р. Тячівський районний суд ухвалив рішення по справі № 2-45/10 за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 36402.15 грв., 364 грв. та 30 грв. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набрало законної сили 24.11.2010 р.

На виконання вказаного рішення АТ «Ощадбанк» отримало виконавчий лист № 2-45/10, виданий 02.02.2011 по боржнику ОСОБА_1 , який направлено до примусового виконання в органи ДВС.

Через відсутність будь-якої інформації по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа № 2-45/10, про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості, АТ «Ощадбанк» на адресу Головного територіального управління юстиції Закарпатської області управління державної виконавчої служби 17.10.2019 р. надіслано заяву з проханням надання інформації про хід виконавчого провадження.

29.11.2019 р. АТ «Ощадбанк» отримало листа із Тячівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 04.11.2019 р. з інформацією, що виконавчий лист № 2-45/10, виданий Тячівським районним судом про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на виконанні Тячівського РВ ДВС не перебуває.

Згідно бази даних АСВП «Архів» 28.04.2013 р. державним виконавцем було сформовано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Станом на сьогоднішній день виконавче провадження знищено.

Згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції, журналу реєстрації документів про відкриття виконавчого провадження, бази даних АСВП «СПЕЦПІДРОЗДІЛ», АСВП «АРХІВ», АСВП виконавчий лист № 2-45/10 від 02.02.2011 р., виданий Тячівським районним судом, повторно на виконання, станом на 04.11.2019 р., до відділу не пред`являвся, тобто даний виконавчий документ втрачено, проте не наданий жоден доказ про вручення стягувачу виконавчого документу та постанови, зокрема, копії реєстру відповідного поштового відправлення, корінця поштового повідомлення тощо.

Зазначену постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.03.2013 р., разом з оригіналом виконавчого листа АТ «Ощадбанк» не отримало.

У зв`язку з чим, просить видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для пред`явлення його до виконання.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатського обласного правління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28.07.2009 р. Тячівським районним судом ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 в користь Тячівської філії Державного ощадного банку України 36402.15 грв. заборгованості за кредитним договором, 364.02 грв. судового збору та 30 грв. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

24.11.2010 р. апеляційним судом Закарпатської області рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

18.01.2011 р. секретарем суду було видано належним чином посвідчену копію рішення суду та виконавчий лист.

16.02.2012 р. представником банку начальникові Тячівського РУЮ ДВС в Закарпатській області було направлено оригінал виконавчого листа № 2-45/10 від 02.02.2011 р. для виконання.

З довідки Тячівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 3141/14.9-42 від 04.11.2019 р. вбачається, що згідно бази даних АСВП «АРХІВ» за № ВП 31427276, на виконанні у відділі перебував виконавчий лист № 2-45 від 02.02.2011 р. виданий Тячівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 36402 грв. 27.02.2012 р. державним виконавцем була сформована постанова про відкриття виконавчого провадження, а 28.04.2013 р. сформовано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Вказаний виконавчий лист повторно до виконання станом на 04.11.2019 р. до відділу не пред`являвся, тобто даний виконавчий документ втрачено.

За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 15 та ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 частини 1-4 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ч.ч. 1, 2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 42 ч. 1 п. 2 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

З приписів ст. 76, ст. 77 ч.ч. 1, 2, ст. 78, 79, 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 95 ч. 1 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 433 ч. 2 ЦПК України визначено, що заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до вимог п. 17.4. Перехідних положень ЦПК України, суд може видати дублікат виконавчого документа лише у тому разі якщо стягувач або держаний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно статті 22 ч. 1 та 23 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв станом на 27.02.2012 р., тобто коли виконавчий лист було пред`явлено до виконання в останній раз) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом . Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Довідкою Тячівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 3141/14.9-42 від 04.11.2019 р. стверджено, що 28.04.2013 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу № 2-45 від 02.02.2011 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 36402 грв., стягувачу. Вказаний виконавчий лист повторно до виконання станом на 04.11.2019 р. до відділу не пред`являвся.

Станом на 28.04.2014 р. сплив встановлений діючим на той час законодавством строк пред`явлення виконавчого листа до виконання (1 рік).

З викладеного випливає, що банк протягом семи років не цікавився виконанням судового рішення, хоча мав можливість протягом встановленого законом строку використовувати свої права надані законом контролювати процес, робити відповідні запити та інше. Однак ним не були вжиті жодні заходи (звернення до суду у встановлені законом строки про видачу дублікату втраченого виконавчого листа, повторне пред`явлення його до виконання, контроль, звернення до відповідного відділу виконавчої служби або до управління юстиції, тощо).

Враховуючи те, що відповідно до вимог чинного законодавства дублікат судового наказу можливо видати лише за умови, що строк пред`явлення його до виконання не закінчився, а заявником (стягувачем) не надано жодних доказів наявності поважних причин пропуску цього строку, суд приходить до висновку про те, що підстави для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання відсутні.

Тому, керуючись ст. 433 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Закарпатського обласного правління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасником справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 07.05.2020 року.

Головуючий В.І. Гримут