ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/335/20 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Щавурська Н. Б.,

за участі секретаря -Кантицької О.І.

без сторін, які належно повідомлені про день, час та місце розгляду справи

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 607/18125/19 за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 грудня 2019 року, ухваленого суддею Герчаківською О.Я., повний текст рішення складено 10 грудня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо", третя особа - Закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" про стягнення страхового відшкодування, трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В:

у липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо", третя особа - Закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" про стягнення страхового відшкодування в сумі 20000 грн., трьох відсотків річних в розмірі 2589,59 грн та інфляційних втрат в розмірі 461,85 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що 24 листопада 2016 року між ним та ТДВ СК «Кредо» у відділенні «ПриватБанку» м. Тернополя було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №ТЕCONS - 16 AW 738, узгодивши усі істотні його умови, зокрема: предмет договору, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату, у разі настання страховою випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати. 05 листопада 2018 року о 08.00 год. він заступив на чергування в ПАТ «Тернопіль-АВТО» за адресою місто Тернопіль, вул. Довженка, 6, де працював охоронником. В ніч з 05 на 06 листопада 2018 року з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого отримав відкриту проникаючу черепно-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеня, субдоральний крововилив зліва, перелом склепіння та основи черепа справа, отогеморея справа. В період з 06 листопада по 30 листопада 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в Тернопільській університетській лікарні в нейрохірургічному відділенні. На весь період перебування у стаціонарі йому було видано відкритий лікарняний лист: продовжити у зв`язку із збереженням загальномозкової та вогнищевої неврологічної симптоматики, потребує обмеження фізичних навантажень, продовження реабілітаційного лікування. З 09 січня 2019 року по 22 січня 2019 року знову знаходився на лікуванні в Тернопільській психоневрологічній лікарні, продовжував хворіти. При зверненні до страхової компанії отримав відмовив у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п. 3.2 Умов страхування до Договору із-за несвоєчасного повідомлення відповідача про страховий випадок. Вказану відмову вважає неправомірною, оскільки у відповідача не було перешкод переконатися, що дана подія є страховим випадком.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ СК "Кредо" на користь ОСОБА_1 20000 грн. страхового відшкодування, 299,32 грн. інфляційних втрат та 221, 92 грн. (три відсотки річних від простроченої суми), а всього - 20521,24 грн.

У задоволені решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ТДВ СК "Кредо" на користь держави 768,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ТДВ СК "Кредо" просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 9 грудня 2019 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги товариство зазначило, що позивач пропустив строк на звернення до страховика про настання страхового випадку. Посилання ОСОБА_1 про те, що у нього не було можливості вчасно повідомити про страховий випадок є недоведеним. Так після виписки з лікарні, а саме 31.11.2018 року застрахована особа мала можливість повідомити страхову компанію про настання випадку. Саме тому, не виконання позивачем свого обов`язку передбаченого п.п. 3.1., 4.1.4 умов страхування щодо несвоєчасного повідомлення страховика про настання нещасного випадку і стало відмовою у виплаті страхового відшкодування, що підтверджено страховим актом № Z192EPB70000A4 від 18.03.2019 року.

Тобто, рішення по зверненню 14.03.2019 року прийнято страховою компанією у повній відповідності із умовами договору страхування №TEC0NS-16W738 від 24.11.2016 року, умовами страхування та нормами чинного законодавства України.

За таких обставин, у розумінні ст. 8 Закону України "Про страхування" подія, по зверненню 14.03.2019 року не є страховим випадком та з настанням цієї події обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми є таким, що не настав. До того ж, правомірність такої відмови страховою компанією у виплаті страхового відшкодування додатково підтверджується ч. 2 ст. 26 Закону України "Про страхування" згідно якої умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону (аналогічний припис містить ч. 2 ст. 991 ЦК України).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Беляєва О.М. подала відзив на апеляційну скаргу ТДВ "Страхова компанія "Кредо" у якому зазначила, що суд першої інстанції вірно визнав нещасний випадок що стався, страховим, оскільки він не залежав від волі застрахованої особи.

Факт порушення страхувальником визначеного договором порядку повідомлення про настання страхового випадку, не може бути підставою для відмови у здійсненні страхової виплати.

Також виходячи із із змісту ст. ст. 989, 991 ЦК України, коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Про те, що батько - ОСОБА_1 застрахований дізналася його дочка ОСОБА_2 , коли звернулася у Тернопільське відділення "ПриватБанк" для оформлення карти для соціальних виплат у зв`язку з втратою працездатності та відновлення коду доступу до карток батька. У зв`язку з втратою пам`яті батько самостійно цього зробити не міг. За таких обставин, причина несвоєчасного повідомлення ОСОБА_1 страхового випадку є поважною.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення. Клопотань про відкладення справи від сторін не поступило.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Відповідно до ст. 19, 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ст. 369 ч. 3 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. ОСОБА_1 пропустив строк для повідомлення про страховий випадок із поважних причин.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, оскільки як вбачається, із матеріалів справи, а також відзову поданого на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 після настання страхового випадку надавалась невідкладна медична допомога у зв`язку із черепно-мозковою травмою важкого ступеня, гострою серцевою недостатністю, яка супроводжувалась втратою свідомості та пам`яті.

Судом встановлено, що 24 листопада 2016 року між страховиком ТДВ «СК «Кредо» та страхувальником ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № ТЕCONS - 16AW738, цей договір пролонговувався та був чинним на час настання спірної події.

Згідно пунктів 1, 2 предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи.

Страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачу, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору і Правил страхування.

Страховою сумою визначено розмір - 50000,00 грн.

Згідно пункту 6.2 Договору нещасним випадком за цим договором страхування слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежну від волі застрахованої особи (Страхувальника, Вигодонабувача, Спадкоємця) подію, що фактично відбулась і внаслідок якої настав розлад здоров`я (травматичне пошкодження, опіки, відмороження, випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами (за винятком сальмонельозу, дизентерії), ліками; ботулізм; захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом), поліомієлітом, сказ внаслідок укусу тварини, правець) застрахованої особи або її смерть. Не дає підстав для здійснення страхової виплати отримання внаслідок травми саден, припухлостей м`яких тканин та ран до 2 кв. см та глибиною до підшкірної клітковини, а також ушкоджень, що потребують безперервного стаціонарного та/або амбулаторного лікування строком менше 3 днів.

Договір діє 12 місяців з 25 листопада 2016 року по 24 листопада 2017 включно (але не більш ніж оплачуваний період). При цьому договір страхування набуває чинності з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем сплати місячного страхового платежу на поточний рахунок страховика. Термін закінчення останнього оплаченого періоду страхування відповідає терміну закінчення договору страхування. Цей договір страхування пролонгується на такий самий строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників договору страхування не заявить про бажання його припинити ( пункт 7).

ТДВ «СК «Кредо» видано довідку про укладення договору страхування, з якої слідує, що 24 листопада 2016 року ОСОБА_1 уклав договір добровільного страхування від нещасних випадків № ТЕCONS - 16AW738.

Вказаний договір укладено із застосуванням майданчика цивільно-правових договорів на підставі публічної оферти страховика та усної заяви (акцепту) страхувальника. Договір підписано із використанням електронного підпису шляхом введення страхувальником у програмні комплекси майданчика ОТР-пароля, надісланого на мобільний телефон страхувальника провайдером. Страхувальник ознайомлений з правилами страхування та умовами страхування. Умови страхування є невід`ємною частиною цього договору страхування. Підписанням цього договору страхувальник підтверджує, що з інформацією, зазначеною в частині другій ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ознайомлений; згоду застрахованих осіб на страхування отримав.

Захворювання, у тому числі раптові та професійні, не відносяться до нещасних випадків.

Нещасними випадками також є наступні події, які призвели до розладу здоров`я або смерті застрахованої особи: утеплення, поразка блискавкою або електричним струмом, укус тварин або отруйних комах, змій, проникнення стороннього тіла, протиправні дії третіх осіб.

Пунктом 3.1 Умов страхування до договору добровільного страхування від нещасних випадків передбачено, що у разі настання події, яка підпадає під ознаки страхового випадку, страхувальник або застрахована особа , повинні у строк не пізніше тридцяти днів, а у випадку смерті застрахованої особи - спадкоємець (-ці) - у строк не пізніше шести місяців з дня настання події, повідомити страховика про її настання.

Причинами відмови у страховій виплаті в цих Умовах визначено подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку (п. 4.1.3.), несвоєчасне повідомлення страхувальником або застрахованою особою про настання страхового випадку без поважних причин у строки, передбачені цим Договором страхування, або створення страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків (п. 4.1.4.).

За змістом підпункту 9 пунктом 4.2. цих же Умов не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади, стійка втрата застрахованою особою працездатності, смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, які відбулися внаслідок порушення застрахованою особою норм та правил безпеки праці, правил дорожнього руху та правил безпеки на залізничному транспорті.

18 лютого 2019 року директором філії «Рубіж - АВТО» АТ «Українська автомобільна корпорація» затверджено акт № 03 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, з якого слідує, що 06 листопада 2018 року о 01 год. 00 хв. в приміщенні туалету ПАТ «Тернопіль - АВТО» за адресою: 46022, м. Тернопіль, вул. Довженка, 6 стався нещасний випадок із особою чоловічої статі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого на посаді охоронника. Обставини, за яких стався нещасний випадок: о 08 год. 00 хв. 05 листопада 2018 року охоронник ОСОБА_1 заступив на чергування, про що зробив відповідний запис в журналі прийому - здачі чергування. Охоронник ОСОБА_3 , який чергував разом з потерпілим, відмітив, що при заступанні на чергування ОСОБА_1 почував себе задовільно, на стан здоров`я та самопочуття не скаржився. На протязі чергування ОСОБА_3 декілька разів по телефону спілкувався з потерпілим і чогось надзвичайного в його розмові та поведінці не помічав. На чергування в останній раз ОСОБА_3 з ОСОБА_1 розмовляв після 23 год 05 листопада 2018 року. З пояснення ОСОБА_3 , розмовляли вони про різні речі та досить довго близько 15 хвилин. Потерпілий розмовляв нормально, мова його була адекватна, розбірлива. Розмова велась на різні теми. Потерпілий підтримував розмову, з порозумінням відповідав на окремі питання, про які йшла мова. ОСОБА_3 також повідомив, що він близько 03 год. та 05 год. телефонував ОСОБА_1 , але останній не відповів. Про подію, що сталася та як травмувався ОСОБА_1 - ОСОБА_3 нічого не відомо, так як він знаходився на другому посту. ОСОБА_1 про подію, яка призвела до нещасного випадку, пояснив, що, заступаючи на чергування 05 листопада 2018 року, він почував себе добре, самопочуття у нього було задовільне. Під час чергування у нього також самопочуття було задовільне. В кінці робочого дня, коли на станції технічного обслуговування автомобілів закінчилася робота, близько 19 год. вечора він пішов провірити замикання дверей на службових приміщеннях підприємства та включити світло на щитовій для освітлення території підприємства. Після 24 год. 05 листопада, після обходу території зайшов до приміщення службового туалету для того, щоб помити руки перед прийняттям їжі. Під час миття рук на підлогу пролилась вода, підлога стала мокрою і він послизнувся та впав, що було дальше ОСОБА_1 не пам`ятає. Він також не пам`ятає о котрій годині сталася пригода. У нього відсутні неприязні відносини з працівниками підприємства та охорони. Крім того потерпілий пояснив, що на протязі чергування та перед цим він ні з ким не вступав в конфлікти. Безпосередніх свідків нещасного випадку ОСОБА_1 немає. Причиною настання нещасного випадку вказана особиста необережність потерпілого. ОСОБА_1 охоронник Філії «Рубіж-АВТО» ПАТ «Українська Автомобільна Корпорація» порушив п. 2.1 Інструкції №2 з охорони праці для охоронників, а саме: «Дбати про особисту безпеку і здоров`я, також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства».

Як слідує з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 02/ 11131 , нейрохірургічного відділення Тернопільської університетської лікарні, ОСОБА_1 поступив на стаціонарне лікування 06 листопада 2018 року з діагнозом: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеня, субдуральний крововилив зліва, перелом склепіння та основи черепа справа, отогеморея справа. На весь термін перебування на стаціонарі (з 06 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року) видано відкритий лікарняний лист, продовжено у зв`язку із збереженням загальномозкової та вогнищевої неврологічної симптоматики, потребує обмеження фізичних навантажень, продовження реабілітаційного лікування.

З 09 січня 2019 року по 22 січня 2019 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні з клінічним діагноз: відновний період перенесеної відкритої проникаючої ЧМТ, забою головного мозку важкого ступеня, субдурального крововиливу зліва, перелому склепіння та основи черепа справа (06 листопада 2018 року) з наявністю стійкого цефалгічного синдрому, неврологічної мікросимптоматики, диплопії, астено-невротичного синдрому з легкими когнітивними порушеннями, змін на МРТ (ділянки енцефаломаляції в лівій лобній частці 58*22 мм, в правій скроневій частці 39*25 та 25*10 мм, лівій скроневій частці 29*18 мм (виписка № 00168 неврологічного відділення Тернопільської комунальної психоневрологічної лікарні).

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 07 березня 2019 року серія АБ № 0050393 слідує, що ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності - трудове каліцтво.

14 березня 2019 року до ТДВ СК «Кредо» надійшла заява ОСОБА_1 про страхову виплату внаслідок події, що мала місце 06 листопада 2018 року, якою відмовлено ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з порушенням останнім терміну повідомлення ТДВ СК «Кредо» про настання події страхового випадку, що слідує із листа № 19.03.219/070Z192ЕРВ70000А4.

21 серпня 2019 року ТДВ «СК «Кредо» складено страховий акт № Z192ЕРВ70000А4/2 про подію, що мала місце 06 листопада 2018 року, по договору № ТЕCONS - 16AW738 від 24 листопада 2016 року. Дана подія не визнається страховою, оскільки згідно п. 4.2 Умов страхування по договору страхування не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади, стійка втрата застрахованою особою працездатності, смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, які відбулися внаслідок порушення застрахованою особою норм та правил безпеки праці, правил дорожнього руху та правил безпеки на залізничному транспортні. Страхувальник (застрахована особа) порушив правила безпеки праці, що є підставою для відмови у страховій виплаті на підставі п. 4.2 Умов страхування до даного договору. У виплаті страхового відшкодування вирішено відмовити.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

В силу ст. 4 вищевказаного Закону предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).

Статтею 8 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховик зобов`язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом; 4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору; 5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування; 6) не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом; 7) надавати відповідним підрозділам Національної поліції інформацію про укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов`язковішому технічному контролю. (ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування")

Частиною 1 ст 26 Закону України "Про страхування" передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом.

Разом з тим, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком.

Тобто, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку або надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо вони позбавили страховика можливості встановити, чи є ця подія страховим випадком.

Закону України "Про страхування" пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме із настанням страхового випадку, а не з наданням певних доказів страхувальником на підтвердження чи спростування обставин події страхового випадку. Всі сумніви щодо того, чи є подія страховим випадком страховик має можливість встановити, однак у виниклих між сторонами правовідносинах ТДВ СК «Кредо» не вчинило таких дій, формально відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

Згідно зі ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, а відповідно до ст. 4 Закону України "Про охорону праці" пріоритет життя і здоров`я працівників, повна відповідальність роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці є одним із основних принципів державної політики в галузі охорони праці.

Статтею 13 Закону України "Про охорону праці" встановлено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Працівника закон зобов`язує дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих у процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства, знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного й індивідуального захисту.

З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці та призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються, у тому числі усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я захворювань або травм внаслідок алкогольного сп`яніння або дій, які ним викликані.

Статтею 44 Закону України "Про охорону праці" встановлено, що особи, винні в порушенні законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці, притягуються до дисциплінарної, адміністративної, матеріальної, кримінальної відповідальності згідно із законом.

Суд першої інстанції підставно прийшов до переконання, що нещасний випадок, який стався із ОСОБА_1 6 листопада 2018 року у ПАТ "Тернопіль Авто" (підтвердження акт від 18.02.2019 року № 3) є страховим випадком в силу відсутності умислу у позивача на настання такого випадку, що виключає склад будь-якого правопорушення, як і настання відповідальності, так як обставини, що мали місце цього числа не залежали від волі застрахованої особи. ТДВ "СК "Кредо" не доведено умислу ОСОБА_1 на настання даного випадку.

Враховуючи таблицю №1 "Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам" розмір страхової виплати ОСОБА_1 з урахуванням отриманих ним травматичних пошкоджень у вигляді перелому склепіння та основ черепа, що становить 25 відсотків від страхової суми (50000 грн*25%=12500 грн), у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, субдорального крововиливу, що становить 15 відсотків від страхової суми (50000 грн * 15 % = 7500 грн), суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про стягнення 20000 грн страхового відшкодування.

Зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зокрема, сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Річні проценти, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов`язання, а є способом захисту майнового права та інтересу, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних відсотків і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов`язання.

Крім того, судом першої інстанції правильно нараховані суми інфляційних втрат з 14 березня 2019 року по 26 липня 2019 року в сумі 299,32 грн, виходячи з розрахунку 20000 грн * індекс інфляції 101,497 (100,9*100,0*100,7*99,50*99,40) - 20000 грн та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за цей же період - 221,92 грн (20000 грн * 135 днів * 3% : 365 днів), що підлягають стягненню із товариства у його користь. Спростовуючих доказів на нараховані судом суми апелянтом не надано.

Колегія суддів, проаналізувавши матеріали справи, погоджується із висновком суду першої інстанції, що неповідомлення позивачем страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, мало місце з поважних причини, які пов`язані із його станом здоров`я після нещасного випадку, отримавши важкі тілесні пошкодження: відкриту проникаючу черепно-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеня, субдуральний крововилив зліва, перелом склепіння та основи черепа справа, отогеморея справа і яке супроводжувалось тривалим лікуванням; отриманням інвалідності, яка настала внаслідок трудового каліцтва, пов`язаного з даною травмою; а також страдає церебральним атеросклерозом, який пов`язаний з ураженням судин головного мозку (прояв у зниженні пам`яті, порушенні мовлення та зору, запаморочення голови). Крім того, відповідач визнав цей випадок страховим. Всі ці докази в сукупності спростовують доводи апеляційної скарги щодо несвоєчасного повідомлення їх ОСОБА_1 про настання страхового випадку, а також і те, що у відповідності до п.п.9 п.4.2 розділу 4 Умов страхування по договору страхування не визнається страховими випадками травматичні ушкодження отримані внаслідок порушення застрахованою особою норм та правил безпеки праці, оскільки нещасний випадок не залежав від волі застрахованої особи, а тому є страховим випадком, а порушення позивачем інструкції з охорони праці не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати покласти на ТЗДВ "Страхова компанія "Кредо" в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 10 лютого 2020 року було зупинено виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 грудня 2019 року підлягає поновленню.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно з п .1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а); г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину до 11 травня 2020 року, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", із змінами внесеними Постановою КМУ №239 від 25 березня 2020 року.

Відповідно до пункту 3 Розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, із змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 грудня 2019 року залишити без зміни.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 грудня 2019 року.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.п. а); г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 6 травня 2020 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.Б. Щавурська