Справа № 703/3205/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

29 вересня 2020 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Ігнатенко Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі довіреності діє адвокат Прядка Віталій Михайлович, про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2020 року поштовим відправленням на адресу суду надійшла вищевказана заява ОСОБА_1 , в інтересах якої, на підставі довіреності, діє адвокат Прядка В.М., в якій останнє просить вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя до його подання, шляхом накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Заява обґрунтована тим, що 31 грудня 2005 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, який розірвано 28 квітня 2009 року. Між ними 09 лютого 2013 року повторно укладено шлюб. Від шлюбів у них дітей не має. В період шлюбу вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство та мають спільне сумісне майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 30 квітня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу від 04 лютого 2002 року. У 2008 році виконавчий комітет Смілянської міської ради своїми рішення надав ОСОБА_2 дозвіл на проведення реконструкції вказаної квартири, в зв`язку з чим, в подальшому, її площа змінилася з 41,2 кв.м. на 52,1 кв.м., житлова площа з 25,7 кв.м. на 32,6 кв.м. Реконструкція квартири, а також значене поліпшення побутових умов (за рахунок капітального ремонту) відбулася за період шлюбу та вона приймала безпосередню участь у фінансових витратах на вказані поліпшення умов проживання. Вона зверталася до ОСОБА_2 розподілити спільне нажите майно добровільно, однак він відмовився, в зв`язку з чим має намір подати позов до нього про поділ спільного сумісного майна подружжя, до складу якого, зокрема, входить вказана квартира. При цьому, їй стало відомо, що ОСОБА_2 має намір відчужити зазначену квартиру, що істотно ускладнить ефективний її захист у судовому порядку та унеможливить виконання судового рішення, в зв`язку з чим звернулася до суду з вказаною заявою.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Врахувавши доводи заявника, які викладені в заяві про забезпечення позову, та доповненнях до даної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має намір звернутися до ОСОБА_2 з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, зокрема, квартири АДРЕСА_2 .

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.6 ст. 13 «Обов`язковість судових рішень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 766/18228/17 , Провадження № 61-16044св18 зазначено:

«Як свідчить тлумачення статей 149, 150 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом частини другої статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами».

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя до його подання, шляхом накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Так, відповідно до копії договору-купівлі продажу 2-х кімнатної квартири від 04 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Новіковим І.М., ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м.

Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №222201798 від 01 вересня 2020 року, квартира АДРЕСА_2 , на підставі вищевказаного договору, зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 30 квітня 2004 року.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 26 квітня 2006 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 31 грудня 2005 року уклали шлюб (актовий запис №612). Після укладення шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 28 квітня 2009 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 20 квітня 2009 року (актовий запис №98).

Як вбачається з архівної копії протоколу №1 виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 24 січня 2008 року, рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 24 січня 2008 року №47 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 24 листопада 2005 року №1127 «Про надання дозволу на реконструкцію квартири для покращення побутових умов», вирішено внести зміни в п.1.6 рішення виконавчого комітету міської ради від 24 листопада 2005 року №1127 «Про надання дозволу на реконструкцію квартири для покращення побутових умов», виклавши його в такій редакції: «1.6 ОСОБА_2 , квартири АДРЕСА_2 , з прибудовою веранди, розширенням кухні за рахунок частини балкону та розширення кімнати за рахунок частини балкону».

Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №222201798 від 01 вересня 2020 року, двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 24 січня 2008 року №47, після проведеної реконструкції по квартирі змінилась загальна площа з 41,3 кв.м. на 52,1 кв.м., жила з 25,7 кв.м. на 32,6 кв.м.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 09 лютого 2013 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 09 лютого 2013 року уклали шлюб (актовий запис №17).

Як стверджує ОСОБА_1 у заяві, реконструкція квартири, а також значене поліпшення побутових умов (за рахунок капітального ремонту) відбулася за період шлюбу та вона приймала безпосередню участь у фінансових витратах на вказані поліпшення умов проживання.

Відповідно до ч.1 ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з заяви, ОСОБА_1 зверталася до ОСОБА_2 розподілити спільне нажите майно добровільно, однак він відмовився, в зв`язку з чим має намір подати позов до нього про поділ спільного сумісного майна подружжя, до складу якого, зокрема, входить вказана квартира, при цьому стверджує про намір ОСОБА_2 здійснити відчуження спірної квартири.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються з метою гарантування виконання рішення суду та повинні застосовуватися виключно у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.124 Конституції України, судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Враховуючи вищевикладене та виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходу, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру щодо якої виник спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є адекватним та ефективним способом забезпечення позову, в зв`язку з заява ОСОБА_1 , в інтерсах якої на підставі довіреності діє адвокат Прядка В.М., про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.12, 76, 77, 81, 149, 150, 153, 260, 261 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі довіреності діє адвокат Прядка Віталій Михайлович, про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Визначити стягувачем за даною ухвалою фізичну особу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Визначити боржником за даною ухвалою фізичну особу - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала є обов`язковою на всій території України та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суду Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

.

Суддя Т.В. Ігнатенко