Справа № 361/1330/20
Провадження № 2/361/1985/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В., Оряп В.К.

представника позивача Столяра О.А.

позивача ОСОБА_1

представників відповідача Залуніна К.В., Комиша О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд", третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року до суду звернувся позивач із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд", третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 63503 грн. 76 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13 червня 2017 року о 19 год. 48 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "КАМАЗ 4325", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що належить ТОВ "Сільпо-Фуд", та автомобіля марки "WOLKSVAGEN JETTA 1.8", д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач. 25.01.2018 р. Броварським міськрайонним судом Київської області винесено вирок у справі № 361/4543/17, згідно якого ОСОБА_2 визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. На час скоєння ДТП ОСОБА_2 працював водієм у ТОВ "Сільпо-Фуд". Транспортний засіб марки "КАМАЗ 4325" р.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Сільпо-Фуд", застрахований у ПАТ "СК "Українська Страхова група". Внаслідок ДТП позивач отримав легкі тілесні ушкодження, у вигляді: саден в області правих ліктьового та колінного суглобів, правої гомілки; забій грудної клітини в області 7-9 ребер зліва, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Автомобіль марки "WOLKSVAGEN JETTA 1.8", р.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є позивач, не підлягає ремонту. У ході проведення автотоварознавчого дослідження встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля марки "WOLKSVAGEN JETTA 1.8", р.н.з. НОМЕР_2 , становить 48 203 (сорок вісім тисяч двісті три) грн. 76 коп. Також, позивачем сплачено кошти за проведення експертизи у розмірі 2300 грн., за послуги евакуатора та тимчасове утримання транспортного засобу - 3000 грн. та за послуги адвоката - 10 000 грн. Загальна вартість матеріальної шкоди становить 63 503 (шістдесят три тисячі п`ятсот три) грн. 76 коп.

З огляду на викладені обставини, позивач просить стягнути на свою користь із ТОВ "Сільпо-Фуд" матеріальну шкоду у розмірі 63 503 (шістдесят три тисячі п`ятсот три) грн. 76 коп.

27 лютого 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження.

02 червня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що строк дії висновку від 07 грудня 2018 року № 442/18 сплинув ще 07 червня 2019 року, відповідно до ч.1 розділу 3 Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженої Наказом державного майна України17 травня 2018 року № 658, а тому вважає вказаний доказ недостатнім та недостовірним для відшкодування отриманої шкоди. Щодо вартості витрат на правову допомогу, вказав, що у договорі про надання правової допомоги від 16 червня 2017 року, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та п. 5 Договору від 16 червня 2017 року, не зазначено вартості послуг, неналежно оформленні первинні документи, а саме: акт наданих послуг,звіт. Щодо витрат на евакуатор, то надана квитанція до прибуткового ордеру від 03 серпня 2017 року не є первинним документом, у ній відсутній підпис головного бухгалтера чи касира. Також квитанція до прибуткового ордера видана від 03 серпня 2017 року видана юридичною особою -ПП "Розвиток", а печатка на квитанції до прибуткового ордера від 03 серпня 2017 року -ФОП" ОСОБА_3 ". Щодо відшкодування шкоди зазначив, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, тобто відшкодовувати шкоду позивачу повинна страхова компанія у межах страхової суми, а все що понад винною особою. Так, відповідно до полісу обов`язкового страхування № АК/6355782 страхова сума складає 100000 грн. Ця сума повністю покриває шкоду отриману позивачем. Однак, позивач з невідомих причин не звертався до страхової компанії та не подав до неї заяви про відшкодування шкоди у строки встановлені законодавством.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов. Пояснення надали аналогічні змісту позовної заяви.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог, пояснення надали аналогічні змісту відзиву.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд, вислухавши представника позивача та позивача, представників відповідача, дослідивши подані докази та проаналізувавши всі аргументи сторін, викладені у позовній заяві та у відзиві, встановив такі обставини і дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, 16 березня 2017 року між Приватним акціонерним товариством "Стахова компанія "Українська страхова група" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6355782, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль "КАМАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією поліса АК/6355782.

13 червня 2017 року о 19 годині 48 хвилин у с. Требухів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "КАМАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Сільпо-Фуд" та на час ДТП був під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу "WOLKSVAGEN JETTA 1.8", р.н.з. НОМЕР_2 , що був під керуванням ОСОБА_1 .

За наслідками вищевказаного ДТП відкрите кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002184.

25 січня 2018 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено вирок, яким ОСОБА_2 , визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання за цією статтею у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, без позбавлення права керувати транспортним засобом.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ТОВ "Сільпо-Фуд" та на час скоєння ДТП керував транспортним засобом марки "КАМАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Сільпо-Фуд", на підставі подорожнього листа № 613940 від 13.06.2017 р., про що зазначено у повідомленні ТОВ "Сільпо-Фуд" до ТОВ "СК "Українська страхова група".

Згідно висновку № 442/18 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 17 грудня 2018 року проведення відновлювального ремонту автомобіля VW JETTA, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 13.06.2017 р., є неможливим з технічної точки зору. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VW JETTA, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яка сталася 13.06.2017 р., станом на дату проведення дослідження становить 48 203,76 грн.

Згідно квитанції № 857716 позивачем сплачено 2300 грн. за виготовлення висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 442/18. Вказані витрати також підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві та своїх вимог, стороною позивача додано до матеріалів справи копію квитанції до прибуткового касового ордеру про сплату 3000 грн. за послуги евакуатора, але суд не приймає їх до уваги і в цій частині відмовляє в стягненні вказаної суми із відповідача, оскільки вважає надану квитанцію від 03 серпня 2017 року неналежним доказом у справі, так як в ній містяться розбіжності щодо установи яка його видала -ПП "Розвиток", а завірена ФОП ОСОБА_3 , також безперечно судом не встановлено, що вказані послуги надавалися саме за автомобіль позивача ОСОБА_1 - VW JETTA, д.н.з. НОМЕР_2 , який зазнав механічних пошкоджень 13.06.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Разом з тим, ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку із виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку, таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Так, із вищевикладеного вбачається, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ "Сільпо-Фуд", який є власником автомобіля марки "КАМАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахований у ПрАТ "СК "Українська страхова група", що підтверджується полісом обов`язкового страхування № АК/6355782.

З цих підстав, позивач звертався із позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди до ПрАТ "СК "Українська страхова група".

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У вищевказаному законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно із пунктом 36.1 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: - навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; - неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Так, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2019 року встановлено, позивач із заявою про відшкодування шкоди до ПрАТ "СК "Українська страхова група" не звертався. Дорожньо-транспортна пригода настала 13 червня 2017 року, а з позовними вимогами ОСОБА_1 звернувся 18 березня 2019 року, тобто більше ніж через рік з дня настання страхового випадку, тобто пред`явлені зі спливом однорічного строку, а тому рішенням суду в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ "СК "Українська страхова група" було відмовлено.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове

страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом закону №1961-IV (стст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст.1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК).

Відповідно до ст.511 ЦК зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із ч.ч.1 та 4 ст.636 ЦК договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати

повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином в спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищено небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині відшкодування та стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 48203 грн. 76 коп. згідно висновку № 442/18 від 17 грудня 2018 року.

Щодо стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10 089 грн. 60 коп. суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як передбачено ч.1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідність до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, на підтвердження даної позовної вимоги ОСОБА_1 надав: розрахунок розміру винагороди адвоката Столяра О.А. за надання правової допомоги, договір про надання правової допомоги № 1Т/17 від 16 червня 2017 року, підписаного між ним та адвокатом Столяр О.А., копію ордеру серії КС № 286656, копію квитанції № 485201 від 25лютого 2020 року про те, що позивачем сплачено грошові кошти за правову допомогу у розмірі 10 089 грн. 60 коп.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що позовні вимоги, пред`явлені до ТОВ "Сільпо-Фуд" підлягають частковому задоволенню, то стягненню із останнього на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 83, 89, 90, 95, 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 50503 грн. 76 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10089 грн. 60 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.