Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/834/20
Провадження № 2-д/433/9/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі :

головуючого судді Певної О.С.,

за участю секретаря судового засідання Шаповалова Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Троїцьке клопотання Інспекції Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь по Березовському району про визнання та дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусь від 22 жовтня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 25 рублів 50 копійок Національного банку Республіки Білорусь державного мита

ВСТАНОВИВ:

До Троїцького районного суду Луганської області від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшло клопотання Інспекції Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь по Березовському району про надання дозволу на виконання на території України рішення суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусь від 22 жовтня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 25 рублів 50 копійок Національного банку Республіки Білорусь державного мита.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що рішенням суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусь від 22 жовтня 2019 року з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто державне мито в розмірі 25 рублів 50 копійок.

Рішення суду набрало законної сили 26 листопада 2019 року та на території Республіки Білорусь не виконувалось.

ОСОБА_1 про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом направлення судового виклику та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

В силу ч. 5 ст. 467 ЦПК України, суд вважає можливим здійснити розгляд клопотання без участі ОСОБА_1 , оскільки його неявка не є перешкодою для розгляду даного клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 467 ЦПК України, розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні встановлено, що 22 жовтня 2019 року заочним рішенням суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусь було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Майкоп, Краснодарського краю, Російської Федерації, громадянина України, витрати на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився на державному забезпеченні за період з 13 серпня 2009 року по 01 лютого 2019 року в розмірі 13611,88 рублів Національного банку Республіки Білорусь. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави державне мито в розмірі 25 рублів 50 копійок (а.с.4).

За змістом ч. 1 ст.462ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст.463ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Згідно зі ч. 1 ст.464ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Україна та Республіка Білорусь є учасниками Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, яка ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції проправову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року № 240/94-ВР(далі - Мінська Конвенція).

Згідно зі статтею 51 Конвенції, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, проходження процедури визнання та виконання рішення іноземного суду на території України відноситься до компетенції суду.

Згідно ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання.

В п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вищевказаної Постанови Верховного Суду України визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому, при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

В ході судового розгляду встановлено, що рішення суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусьвід 22 жовтня 2019 року набрало законної сили 26.11.2019 року та в частині стягнення державного мита в дохід держави на території республіки Білорусь не виконувалося, про що свідчить довідка за підписом судді суду Березовського району Брестської області Республіки БілорусьНемкової О.О.

Відповідач ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду у відповідності з нормами Цивільного процесуального кодексу Республіки Білорусь (а.с.3).

Перевіривши зміст клопотання та додані до нього документи, встановивши відповідність вимогам чинного законодавства України, суд приходить до переконання, що будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачених ст. 468 ЦПК України, судом не встановлено, строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання, порядок подання відповідного клопотання дотримані, тобто відсутні підстави для відмови у наданні дозволу на примусове виконання зазначеного рішення іноземного суду, тому клопотання підлягає задоволенню.

Згідно ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Таким чином, стягувана з боржника в рублях сума підлягає перерахунку в гривню за курсом Національного Банку України на день ухвалення рішення суду.

За курсом Національного банку України станом на 24.09.2020 року 1 білоруський рубль дорівнює 10,8476 грн. Таким чином, суд визначає суму державного мита, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 в загальному розмірі 276,61 грн. (25,50 х 10,8476 =276,61).

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про міжнародне приватне право», Законом України «Про міжнародні договори України», Законом України «Про виконавче провадження», Конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року та ст. ст. 258-261, 353-355, ст. ст. 462-469 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Інспекції Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь по Березовському району про визнання та дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусь від 22 жовтня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 25 рублів 50 копійок Національного банку Республіки Білорусь державного мита - задовольнити.

Визнати на території України та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусь від 22 жовтня 2019 рокупро стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави (орган уповноважений на стягнення інспекція Міністерства податків та зборів Республіки Білорусь по Березовському району по Березовському району) державного мита у розмірі 25,50 руб. Національного Банку Республіки Білорусь, що в перерахунку на національну валюту України за курсом НБУ станом на 24.09.2020 року складає 276,61 грн. (двісті сімдесят шість гривень 61 коп.).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із урахуванням п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, а якщо учаснику справи ухвала суду не була вручена у день її складення - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Троїцький районний суд Луганської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.С.Певна