07.05.2020 Справа № 756/5439/20
Справа № 756/5439/20
Провадження № 2-з/756/111/20
У Х В А Л А

7 травня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києва заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи орган опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області, орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання їх спільної дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одночасно його представник ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду дитини за межі України на час розгляду справи.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_3 без відома позивача змінила місце проживання дитини, обмежила його у спілкуванні з сином, неодноразово вивозила дитину на територію іншої держави без його відома скориставшись паспортами громадян Сполученого Королівства Великої Британії та північної Ірландії, які вони мають. На сьогодні позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_3 з дитиною перебувають на території України однак остання планує знову скориставшись паспортами іншої країни та вивезти їх сина з України без його згоди.

Оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав малолітньої дитини, утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд задовольнити заяву про забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались.

Вивчивши підстави порушеної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

За змістом п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову, обґрунтування необхідності застосування вказаного в заяві заходу забезпечення позову.

Враховуючи обґрунтованість наведених заявником доводів про необхідність вжиття заходів для забезпечення позову шляхом заборони виїзду дитини за межі України, а саме наявність у відповідачки та дитини паспорта іншої країни, можливого використання цих документів при перетинанні кордону України, тобто існування реальних ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у цій справі у випадку задоволення позову, недопущення порушення прав малолітньої дитини, яка є громадянином України, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити виїзд за межі України шляхом тимчасової обмеження у праві виїзду за межі України неповнолітнього ОСОБА_4 /ОСОБА_4/ , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя