Дата документу 18.02.2020
Справа № 334/18/20
Провадження № 2/334/1917/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Бараш Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому вказав, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.04.2017 року з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24.02.2017 року та до повноліття дитини та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24.02.2017 року та до повноліття дитини.

Він працює і з його заробітної плати утримуються аліменти.

Крім того, у нього на утримання знаходиться мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонеркою, має дуже багато захворювань, а витрати на допомогу матері, яка хворіє, кожного місяця зростають. Також, значна частина коштів витрачається на оплату житлово-комунальних послуг.

На теперішній час він має трьох утриманців, витрати на забезпечення сім`ї несе самостійно.

Вважає, що вказані обставини є підставою для зменшення розміру аліментів. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь відповідачки аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ј частини до 1/8 части від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ј частини до 1/8 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, та до повноліття дитини.

12.02.2020 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, вказала, що позивач крім сплати аліментів за рішенням суду, іншої матеріальної допомоги на дітей не надає. Позивач працює на заводі «Дніпроспецсталь» та отримує достойну заробітну плату. Надані до позову документи, а саме виписні епікризи свідчать про те, що мати позивача захворіла та була прооперована як людина похилого віку. Позивачем не надано доказів того, що він витратив грошові кошти на лікування матері, тобто жодного чеку не надано. Лікування матері мало періодичний характер. Вважає, що позивач не довів, що його мати потребує догляду та грошових коштів на лікування, не надав жодного доказу, що вона має хвороби, на лікування яких потрібні значні кошти, і що є законні підстави щодо зменшення розміру аліментів.

18.02.2020 року позивач звернулась до суду із заявою про долучення до матеріалів справи довідок від 10.02.2020 року про те, що діти хворіють та потребують грошових коштів на лікування. Просила відмовити у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з`явились, надали суду заяви в яких, просять суд розглянути справу у їх відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 182 Сімейного кодексу України, передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 192 Сімейного кодексу України, передбачає зміну розміру аліментів, а саме розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Аналогічна позиція зазначена в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3«Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства,материнства,стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя № 336/1126/17-ц від 27.04.2017 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24.02.2017 року та до повноліття дитини та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24.02.2017 року та до повноліття дитини.

Згідно довідки про доходи ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» від 28.11.2019 року № 013-600 вбачається, що ОСОБА_1 працює та з його заробітної плати проводиться утримання грошових коштів - аліментів на утримання дітей на підставі рішення суду, щомісячно.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України, нормами якого та ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини гарантовано, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно з частинами 8, 9 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як підставу для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, ОСОБА_1 зазначив, що у нього на утриманні перебуває літня мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонеркою, має дуже багато захворювань, на її лікування потрібні значні грошові кошти, вона має дуже маленький дохід і знаходиться на його утриманні. Також, значна частина коштів витрачається на оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування чого надав наступні документи: копії паспортів на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , довідку про його доходи від 28.11.2019 року № 013-600, довідку про доходи ОСОБА_5 , виписні епікризи до історії хвороби № 5295, 1596, 6526, 21193 відносно ОСОБА_5 .

З наданих документів вбачається, що позивач зареєстрований разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . З заробітної плати позивача утримуються аліменти у розмірі 50%.

З виписних епікризів вбачається, що ОСОБА_5 перебувала на лікуванні з 31.03.2019 року по 04.04.2019 року (№ 5295), з 31.05.2019 року по 09.06.2019 року (№ 1596), з 01.05.2018 року по 23.05.2018 року (№ 6526), з 29.12.2016 року по 10.01.2017 року (№ 21193).

Надані виписні епікризи свідчать про те, що піклування про матір в момент знаходження її у лікарні мало періодичність, період знаходження ОСОБА_5 з 29.12.2016 року по 10.01.2017 року мав місце ще до ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Вказані докази ніяким чином не доводять, що ОСОБА_5 потребує додаткового стороннього догляду і що таке утримання їй надає позивач.

З наданих доказів вбачається, що матеріальний стан позивача з часу ухвалення судового рішення до теперішнього часу не змінився, тобто ОСОБА_1 як працював так і працює офіційно, отримує заробітну плату щомісяця.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що у дітей наявні хронічні захворювання, а саме: у ОСОБА_3 мається діагноз рецидивний середній отит, вальгусна деформація нижніх кінцівок, клеротична постава, потребує систематичного лікування, реабілітації, у ОСОБА_4 мається діагноз рецидивний риносинусит, астенічний синдром вимагає систематичного медикаментозного лікування, реабілітації, що підтверджується довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 10.02.2020 року.

Крім того, 02.01.2020 року відповідачку попереджено за місцем роботи про можливе наступне звільнення відповідно до п.1 ст. 40, 44 КЗпП України у випадку скорочення чисельності або штату працівників.

Зі свого боку відповідачкою по справі доведено, що вона докладає всіх зусиль для забезпечення як фізичних так і матеріальних потреб дітей, але її матеріальне становище не дозволяє повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітніх дітей.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачка разом з дітьми не користується будь-якими соціальними пільгами, які надає держава.

При прийнятті рішення щодо зменшення розміру аліментів, суд бере до уваги те, що аліменти є необхідністю для забезпечення нормальних матеріальних умов життя малолітніх дітей, і приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, оскільки останній не має на утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, осіб-інвалідів, офіційно працевлаштований та має стабільну заробітну плату, а відтак матеріальну можливість для сплати аліментів саме у тому розмірі, який було встановлено рішенням суду.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ісаков Д.О.