Справа № 754/1254/13- ц
У Х В А Л А

іменем України

21 вересня 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 про зняття арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника від 23.09.2013 Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою про зняття арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника від 23.09.2013 Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, посилаючись на те, що виконавче провадження в якому вона була боржником закінчене, проте арешт накладений в його рамках не знято.

Дослідивши скаргу, додані до неї документи, суд вважає, що слід відмовити у відкритті провадження в справі за даною скаргою з наступних підстав.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Виходячи з аналізу норм цивільного процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що звернення до суду зі скаргою в порядку розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України не приведе до належного захисту прав скаржника.

Оскільки виконавчий документ повернуто стягувачу, виконавче провадження не здійснюється, а арешт з майна не знято, належним способом захисту є звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за даною скаргою, оскільки вимоги викладені в ній не підлягають розгляду в порядку встановленому Розділом VII ЦПК України, так як є позовними вимогами і підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 260, Розділом VII ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про зняття арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника від 23.09.2013 Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали суду складено 21.09.2020.

Суддя