Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.А.

за участі секретаря Бондар О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних від простроченої суми, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 17 грудня 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних від простроченої суми, посилаючись на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2015 р. задоволено її позов до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнуто на користь позивача 38341,00 грн. та судовий збір 383,41 грн. В частині відшкодування моральної шкоди відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 р. на користь позивача стягнуто 40968,00 грн. Однак відповідачем своє зобов`язання по відшкодуванню шкоди на користь позивача не виконано. Тому звернулася до суду і прохає ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми 25931,40 грн.

Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до поданої суду позовної заяви позивач просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи .

Відповідно ч. 5 ст. 278 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України, зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст. 12 ЦПК).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи предмет спору в даній справі та заявлені межі позовних вимог, суд розглядає справу в межах наявності та достатності підстав для стягнення з відповідача вказаної позивачем заборгованості, правомірності її утворення та існування. Вказане відповідає вимогам ст. 129 Конституції України та закріпленим в ній основним засадам судочинства.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 р. рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2015 р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Тобто, стягнуто на користь позивача 40968,00 грн.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Проте відповідно до ч. 5 цієї статті у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Частиною 2 ст. 18 ЦПК України передбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, у даному випадку, на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, у зв`язку зі стягненням з відповідача на користь позивача 40968,00 грн. у відшкодування матеріальної та моральної шкоди від ДТП, яке сталося з вини відповідача ще 26 липня 2014 р. та судових витрат.

Вимогами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У правовідносинах з неналежного виконання грошового зобов`язання права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову в зв`язку з тим, що факт заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується рішеннями суду, виконавчими листами та постановами про відкриття виконавчого провадження. Протилежне мав довести відповідач.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з рішення Апеляційного суду та видачі на підставі нього виконавчих листів про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 38341,00 грн. та моральної шкоди в сумі 2000,00 грн., відповідач з даним погодився, однак вказані суми позивачу не сплатив.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, пені та % за користування коштами, суд виходить з наступного.

Оспорюване зобов`язання є безпроцентним.

Однак, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як установлено судом, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 40968,00 грн., а тому саме з цієї суми слід розрахувати до стягнення 3 % річних та інфляційні втрати, у зв`язку з чим суд виходить з наступних розрахунків.

Розрахунок 3 % річних.

Кількість днів прострочення складає 1676, розрахунок розміру процентів за один день: 3,0% 365 дн. = 0,00822. 40968,00 грн. х 0,00822%дн х 1676 = 5644,05 грн.

Таким чином, загальна сума 3 % річних за договором станом на 31.05.2019 року включно складає 3599,18 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції.

Сукупний індекс інфляції за період розраховується за формулою: Іі ср. = Іі1 х ІІ2 ...х ІІХ/100, де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць заборгованості; ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць заборгованості; ІІХ - індекс інфляції за останній місяць заборгованості; n - кількість місяців заборгованості.

Інфляційне збільшення суми боргу розраховується за формулою: С. інфл. = С х ІІср., де С - сума боргу; ІІср.- сукупний індекс інфляції.

Сума боргу з врахуванням індексу інфляції розраховується за формулою: С заг. = С + С інфл., де С - сума боргу; С інфл. - інфляційне збільшення суми боргу.

Індекс інфляції 2015 р. (загальний з 26 травня по грудень) 102,26%

Індекс інфляції 2016 р. (загальний з січня по грудень) 112,4%

Індекс інфляції 2017 р. (загальний з січня по грудень) 113,7%

Індекс інфляції 2018 р. (загальний з січня по грудень) 109,8%

Індекс інфляції 2019 р. (загальний з січня по жовтень) 104,2%.

102,26% х 112,4% х 113,7% х 109,8% х 104,2% = 149,52%

40968,00 грн. х 149,52% = 61255,35 грн. (заборгованість з урахуванням індексу інфляції).

Сума інфляційних втрат: 61255,53 грн. 40968,00 грн. = 20287,35 грн.

Сума боргу (3% річних та індексу інфляції) станом на 26.12.2019 р. складає: 5644,05 грн. + 20287,35 грн. = 25931,40 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за період з 26.05.2015 року по 26.12.2019 року 3 % річних від простроченої суми в розмірі 5644,05 грн., інфляційні витрати в розмірі 20287,35 грн.

З огляду на вищенаведене, суд виходив з того, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню в загальному розмірі 25931 гривні 40 копійок.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 19, 76, 76, ч. 3 ст. 223, 247, 274, 278, 280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних від простроченої суми - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 26 жовтня 1998 р., РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючої АДРЕСА_2 , суму боргу у розмірі 25931 гривні 40 копійок, який складається з суми інфляційних втрат 20287,35 грн., та суми трьох процентів річних від простроченої суми 5644,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 26 жовтня 1998 р., РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючої АДРЕСА_2 , понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в розмірі 841 гривня 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук