ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6680/19
Провадження № 2/210/775/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"02" березня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 25.11.2019 року з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18 січня 1987 року бригада в складі монтера колії ОСОБА_2 , монтера колії ОСОБА_3 та електромонтера СЦБ ОСОБА_4 о 8 годині 00 хвилин від чергової по станції «Породна» ОСОБА_5 отримала виробниче завдання на очистку стрілочних переводів, обладнання СЦБ, зв`язку та контактної мережі. О 17 годині стався наїзд тепловозом на монтерів колії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Внаслідок наїзду потерпілі загинули.

Внаслідок смерті батька позивачу завдано моральної шкоди, в одну мить Позивач залишилася без батька, друга, без підтримки, як моральної так і фізичної. Більша частина його життя пройшла та проходить без дорогої для нього людини, якої йому постійно не вистачало. Смерть батька до сьогоднішнього дня завдає нескінченних моральних страждань та переживань. Позивач не може усвідомити, що вже ніколи в своєму житті не побачить свого рідного, батька, не почує його голос, не зможе з ним поспілкуватися, не відчує його тепла та підтримки. Щоденні переживання, самотність призводять Позивача до моральної безпорадності та виснаженості. У зв`язку з чим Позивач просить суд стягнути з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв`язку із загибеллю батька 300000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у суду відсутні правові підстави для покладання на відповідача відповідальність за смерть ОСОБА_2 , оскільки в акті про нещасний випадок визначені особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці. У зв`язку з викладеним, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не викликались.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (а.с. 12).

Батько Позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 59 років (а.с.6).

Відповідно до Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , причина смерті ОСОБА_2 численні ушкодження кісток скелета і внутрішніх органів (а.с.6).

Актом №102 форми Н-1 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом від 26.03.2007 року, встановлено, що 18 січня 1987 року на виконання розпорядження по управлінню залізничного транспорту №37 від 15.01.1987 року, за попереднім узгодженням з профспілковим комітетом підприємства, працівники управління залізничного транспорту згідно з затвердженням оперативним планом на випадок снігопаду, були залучені до роботи у вихідний день.

Бригада в складі монтера колії ОСОБА_2 , монтера колії ОСОБА_3 та електромонтера СЦБ ОСОБА_4 о 8 годині 00 хвилин від чергової по станції «Породна» ОСОБА_5 отримала виробниче завдання на очистку стрілочних переводів, обладнання СЦБ, зв`язку та контактної мережі». Після отримання завдання відповідальним керівником робіт начальником дільниці з експлуатації рухомого складу (вагонів) ОСОБА_6 був проведений інструктаж членам бригади з техніки безпеки з записом в «Журналі інструктажу по техніці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », сигналістом була призначена ОСОБА_3 і бригада приступила до виконання робіт. Виконавши одержане від чергової по станції «Породна» ОСОБА_5 завдання враховуючи відсутність снігу, о 14 годині 00 хвилин роботи були припинені і працівники знаходилися у приміщення станції.

О 16 годині 20 хвилин начальник дільниці з експлуатації рухомого складу (вагонів) ОСОБА_6 залишив приміщення станції і попрямував обідати, повідомивши про це начальника зміни.

Члени бригади, які були залучені до очищення стрілочних переводів, за відсутності та без отримання дозволу відповідального керівника робіт, прийняли рішення залишити роботу та відправитись додому.

З цією метою, о 16 годині 45 хвилин, електромонтер СЦБ ОСОБА_4 виїхав зі станції «Породна» на тепловозі №10 на станцію «Кар`єрна», яка знаходиться в напрямку його місця проживання, а монтер колії ОСОБА_2 зробив запис у «Книзі огляду колії, стрілочних переводів, обладнання СЦБ, зв`язку та контактної мережі» про закінчення робіт о 18 годині 00 хвилин і разом з монтером колії ОСОБА_3 попрямували пішки по залізничній колії №18 в напрямку селища Всебратського, розташованого близько 3 км від станції «Породна».

В цей час зі станції «Породна» черговою по станції ОСОБА_5 по колії №18 був відправлений двосекційний тепловоз 2ТЕ10М заводські номері 2250А і 225ОБ, спереду якого були приєднані 9 думпакрів-самоскидів 2ВС-95, передній з яких в напрямку руху був обладнаний попереджувальною звуковою сигналізацією, під керуванням машиніста тепловозу ОСОБА_7 і помічника машиніста тепловозу ОСОБА_8 , який рухався в напрямку технічного поста «Гірничий».

О 17 годині 00 хвилин стався наїзд зазначеного рухомого складу на монтерів колії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Внаслідок наїзду потерпілі загинули (а.с.8, 11).

Відповідно до п. 7 вказаного Акту причинами нещасного випадку є: знаходження монтерів колії на діючій залізничній колії без прийняття достатніх заходів безпеки (основна причина) та низький рівень трудової дисципліни працівників управління залізничного транспорту Новокриворізького ГЗК (супутня причина) (а.с. 9).

За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце (ст. 58 Конституції України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Згідно зі ст.ст.440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

При цьому, відповідно до ст.441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно зі ст.450 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно ч.1,3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Також, у відповідності до вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності згідно ст.83 ЦК України УРСР 1963 року не застосовуються. Дана норма також регламентується п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

При цьому, суд не погоджується з доводами відповідача щодо наявності вини у нещасному випадку самого загиблого ОСОБА_2 , так як винність померлого та інших працівників вказаних у Акті, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не знімає вини з відповідача за настання нещасного випадку із ОСОБА_2 , оскільки саме підприємство відповідача не створило безпечних умов праці на робочому місці загиблого працівника, виходячи з наступного.

Статтею 6 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992р. N 2694-XII (зі змінами та доповненнями), які діяли на час виникнення правовідносин, передбачено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Стаття 153 Кодексу законів про працю України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

З письмових матеріалів справи встановлено та не оспорюється сторонами, що загиблий ОСОБА_2 працював на підприємстві відповідача та саме при виконанні трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок.

Як вище судом зазначалось, відповідно до Закону України «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпП України саме на власника підприємства покладається обов`язок щодо створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові.

Також, суд не погоджується з доводами відповідачі у відзиві про необґрунтоване посилання Позивачем на норми законодавства, зокрема щодо застосування норм статей 440-1,450, 456 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли на час настання нещасного випадку, не є підставою для покладення на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду спричинену смертю його батька, оскільки норми ст. 440-1 ЦК України, 153 КЗпП України, що регулюють питання відшкодування моральної шкоди і підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Смерть потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві відповідача, який не створив безпечні умови праці надає позивачу право на відшкодування моральної шкоди.

Суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки внаслідок смерті батька позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, після захоронення батька страждання та переживання не закінчилися. Позивач залишилась без любові зі сторони батька, без його підтримки. Отже смертю батька позивачу завдано глибоких моральних страждань. Крім того, на момент смерті батька вони з позивачем жили дружно, допомагали один одному.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг її душевних страждань, в зв`язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є сином померлого; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю найбільш близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю батька, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду, вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю батька, грошові кошти в сумі 100000,00 гривень.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст. 440-1 ЦК УРСР, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю батька задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю батька на виробництві, грошові кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень без утримання податку на доходи фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір у розмірі 1000,00 (одну тисячу гривень).

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії цього рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко