Справа № 698/833/19
Провадження № 2/698/101/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 р. смт. Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю секретаря Триліс Я.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, про визнання права на земельну частку (пай),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 15 травня 1997 року був прийнятий в члени колективного сільськогосподарського підприємства «Шевченків край» с. Мокра Калигірка, Катеринопільського району, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці № 0780076.

Комісією з паювання земель колективної власності КСП «Шевченків край» с. Мокра Калигірка було затверджено список громадян (членів КСП) на отримання сертифікатів на право на земельну частку (пай). Вказаний список громадян є Додатком до Державного Акту на право колективної власності на землю. ОСОБА_1 не був включений до вказаного списку осіб, що мають право на земельну частку (пай).

Влітку 2017 року позивач випадково дізнався, що відповідно до протоколу № 1 від 11.01.2000 року загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства «Шевченків край» с. Мокра Калигірка, Катеринопільського району ОСОБА_1 був включений у додатковий список осіб-членів КСП, які не були включені в Державний Акт розподілу земель із резервного фонду. Вказаний факт підтверджується Архівною довідкою № 120/10 виданою 26.06.2019 року Катеринопільською районною державною адміністрацією.

На підставі викладеного позивач просить суд поновити строк позовної давності та визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 3,76 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності бувшого КСП «Шевченків край» с. Мокра Калигірка, Катеринопільського району, Черкаської області, виділивши її із земель запасу (резерву), що перебуває в комунальній власності в адмінмежах Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району, Черкаської області.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання у відсутність представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позову.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З архівної довідки № 120/10 від 26.06.2019 року виданої Катеринопільською РДА Черкаської області вбачається, що рішенням загальних зборів членів КСП «Шевченків край», яке міститься у протоколі від 11.01.2000 року № 1 вирішено прийняти ОСОБА_1 в члени КСП «Шевченків край».

З відомостей, що містяться у трудовій книжці колгоспника серія НОМЕР_1 , вбачається, що 15.05.1997 року ОСОБА_1 прийнятий в КСП «Шевченків край» с. Мокра Калигірка, Катеринопільського району, Черкаської області на посаду директора сільського Будинку культури.

Згідно Наказу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 05.06.2018 року № 23-2203/14-18-СГ, Мокрокалигірській сільській раді передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, загальною площею 2379,1828 га, які розташовані в адмінмежах Мокрокалигірської, Єлизаветської, Сухокалигірської та Ярошівської сільських рад Катеринопільського району Черкаської області згідно з актом приймання-передачі.

З відомостей, що містяться у довідці №96 від 24.06.2019 року виданої виконкомом Мокрокалигірської сільської ради вбачається, що середня частка земельного паю по КСП «Шевченків край» становить 3,76 умовних гектарів.

Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності, суд враховує, що до 2017 року позивач, перебував в умовах, які свідчили про відсутність у заінтересованих осіб заперечень щодо його права на земельну частку (пай), а отже, не вбачав та не міг вбачати порушення свого права, обґрунтовано сподіваючись на реалізацію останнього шляхом позасудового врегулювання.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Згідно із п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до положень п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Таким чином, законодавством передбачено дві умови, що дають право на земельну частку (пай): це перебування членом колективного сільськогосподарського підприємства та включення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Тобто, згідно Указу Президента на час виходу Указу Президента позивач був членом КСП та мав право на отримання земельної частки (паю), але помилково не був включений в списки громадян - членів КСП, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю та не отримав сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

На підставі Закону України "Про порядок виділення земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року №899-ІV одним із документів, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду.

Потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд визнає, що не включення ОСОБА_1 до списку громадян (членів КСП) на отримання сертифікатів на право на земельну частку (пай), призвело до порушення законного права позивача на отримання земельної частки (паю), передбаченого п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року.

За таких обставин суд ухвалює про захист порушеного права позивача шляхом визнання за ОСОБА_1 , згідно рішення загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства «Шевченків край» від 11.01.2000 року № 1, права на земельну частку (пай), площею 3,76 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Шевченків край» с. Мокра Калигірка, Катеринопільського району, Черкаської області, виділивши йому з земель запасу (резерву), що перебувають у комунальній власності Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, розташованих в адмінмежах останньої.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує позицію позивача, який заявив про залишення за ним понесених судових витрат у повному обсязі та у відповідності до положень ч.9 ст. 141 ЦПК України покладає їх на позивача.

Керуючись ст.ст. 256-267, 392 ЦК України, п. 1-2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати згідно рішення загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства «Шевченків край» від 11.01.2000 року № 1 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право на земельну частку (пай), площею 3,76 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Шевченків край» с. Мокра Калигірка, Катеринопільського району, Черкаської області, виділивши йому з земель запасу (резерву), що перебувають у комунальній власності Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, розташованих в адмінмежах останньої.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Баранов О.І.