Справа № 567/412/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

з участю представника позивачки - адвоката Кордиша А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острог в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

До Острозького районного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення сином повноліття, та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) до досягнення сином трьох річного віку, мотивуючи позов тим, що з 14 червня 2019 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та від спільного подружнього життя вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження якого вона записана матір`ю, а відповідач - батьком. Зазначає, що син проживає разом з нею, перебуває на повному її утриманні. Відповідач участі в матеріальному утриманні їхнього спільного малолітнього сина та її утриманні до досягнення дитиною трьох років бере не належним чином, внаслідок чого вона змушена була перервати свою відпустку по догляду за дитиною до досягнення сином трьох річного віку та достроково вийти на роботу на посаду лікаря-інтерна в КНП «Острозька центральна районна лікарня» Острозької районної ради.

Зазначає, що вона не має можливості самостійно надати для сина належне утримання, достатнє для його віку, оскільки її дохід складається лише із заробітної плати у КНП «Острозька центральна районна лікарня», розмір якої становить законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати. Власного нерухомого, рухомого майна не має, грошові заощадження відсутні.

Вказує, що відповідач матеріальної участі в утриманні малолітнього сина та її утриманні до досягнення сином трьохрічного віку належним чином не бере, мотивуючи тим, що вона з сином інколи проживає у належній йому квартирі, а також вказуючи на те, що вона є працевлаштованою та отримує заробітну плату за рахунок якої має можливість утримувати сина та себе, водночас зазначаючи, що на його утриманні знаходиться донька від попереднього шлюбу на утримання якої він, за рішенням суду, зобов`язаний сплачувати аліменти.

Позивачка зазначає, що відповідач працює на посаді інженера з експлуатації устаткування АЕС реакторного цеху у ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», має стабільний дохід та отримує заробітну плату. У його власності знаходиться квартира АДРЕСА_1 . Відомостей про наявність у власності відповідача іншого нерухомого чи рухомого майна, грошових заощаджень вона немає.

Зазначає, що згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 06.05.2014 року у цивільній справі №567/163/14-ц - з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання іншої дитини від попереднього шлюбу - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 07.02.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Та виконавчий лист за вищевказаним рішенням суду перебуває на примусовому виконанні в Нетішинському міському відділі ДВС Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Вказує, що між нею та відповідачем відсутня домовленість щодо способів та розміру участі відповідача в утриманні їхнього спільного малолітнього сина та її утриманні до досягнення сином трьохрічного віку, а відтак просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, від дня пред`явлення позову до досягнення сином трьохрічного віку.

Ухвалою суду від 05.05.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності.

Представник позивачки - адвокат Кордиш А.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Зазначив, що позивачка перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них є син, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка з відповідачем разом не проживають, їх спільниий син перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, відповідач добровільно належної участі в утриманні та матеріальному забезпеченні сина та її утриманні не приймає. Позивачка працює на посаді лікаря-інтерна в КНП «Острозька центральна районна лікарня» та отримуваної нею заробітної плати не вистачає для утримання дитини та самостійного утримання себе. Відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований на ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» та отримує стабільний дохід, однак в добровільному порядку коштів на утримання сина та дружини не надає. Зазначив, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо порядку та способу участі відповідача в утриманні їхнього спільного сина, що й спонукало позивачку звернутися до суду. Вказав, що позивачці відомо про стягнення з відповідача аліментів на утримання іншої дитини від попереднього шлюбу, а відтак просив позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та на утримання позивачки у заявленому розмірі.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки - адвоката Кордиша А.А., дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народився син ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 .

Згідно довідок Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області №869 від 19.07.2019р., № 421 від 07.04.2020р. зареєстроване місце проживання позивачки : АДРЕСА_2 .

Згідно довідки ОСББ «Панорама1-Нетішин» від 07.04.2020 р. фактичне (тимчасове)місце проживання позивачки : АДРЕСА_3 .

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка працює лікарем-інтерном в КНП «Острозька районна лікарня» та отримує мінімальну заробітну плату, визначену законом, та загальна сума доходу позивачки за період з вересня 2019р. по лютий 2020р. становить 26138 грн., що підтверджується довідкою про доходи КНП «Острозької центральної районної лікарні» від 11.03.2020р.

Судом встановлено, що відповідач працює інженером з експлуатації устаткування АЕС реакторного цеху ВП «Хмельницька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» та загальна сума отриманого ним доходу за період з грудня 2019р. по травень 2020 р. становить 312 483, 75 грн., що підтверджується довідками ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» №51-48 від 10.03.2020р., № 49-858/5294 від 04.06.2020 р.

Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 06.05.2014р. у цивільній справі №567/163/14-ц з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 07.02.2014 р. до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки Нетішинського міського відділу ДВС Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №7320 від 13.03.2020р. заборгованість зі сплати аліментів згідно вищевказаного рішення суду у відповідача ОСОБА_2 відсутня.

З доводів позивачки та пояснень її представника - адвоката Кордиша А.А. судом встановлено, що малолітня дитина - ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою, та вказана обставина відповідачем не заперечується.

Отже, з досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що позивачка та відповідач разом постійно не проживають, та їх спільний син з урахуванням його віку постійно проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвеції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що участь в утриманні дитини позивачка здійснює самостійно, та відповідач регулярної участі в утриманні малолітнього сина не приймає, матеріальної допомоги на постійній основі на його утримання в добровільному порядку не надає та між батьками дитини не досягнуто домовленості про способи та обсяг участі відповідача як батька в утриманні сина, а тому суд вважає, що існують підстави для стягнення аліментів в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 будучи батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3 , належним чином участі в його утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у матеріальному забезпеченні сина. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обгрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні свого сина, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання сина.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.12.2019р. у справі № 344/10971/16-ц, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня у розмірі 4723 гривні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини, та враховуючи те, що з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки від попереднього шлюбу в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.2020 р. та до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його малолітнього сина, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка.

В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач інших непрацездатних осіб, окрім малолітньої доньки від попереднього шлюбу, на утриманні не має, є фізично здоровим та працездатним, отримує стабільний дохід, а тому суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Окрім того, суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини.

Відповідно до ч.2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.1, 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Оскільки малолітній син проживає з позивачкою і не досяг трирічного віку, та відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає, а відтак суд вбачає фактичні та правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення сином трирічного віку.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.04.2020р. та до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох річного віку.

Позов про стягнення аліментів був поданий 24.04.2020р., а відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі ст.ст.79, 84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 57, 60, 88, 212 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.2020 р. та до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.04.2020р. та до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.