Провадження №2/359/1286/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Кулик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року представник позивача ОСОБА_2 діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, згідно якої просив: визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,1580 Га, кадастровий номер :01:012:0012, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: по АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,1580 Га, кадастровий номер :01:012:0012, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: по АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 за час свого життя не складала заповіту. ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом, оскільки є дитиною спадкодавця. Оскільки позивачка не проживала разом із спадкодавцем, вона звернулася до Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області за місцем відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , із письмовою заявою про прийняття спадщини за законом.

Заява подана позивачем в шестимісячний строк, а тому позивач є такою, що прийняла спадщину.

Оскільки позивачем була прийнята спадщина, в строки та в порядку, що передбачено актами цивільного законодавства України, після смерті ОСОБА_3 , він звернувся до державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори, Скрипки А.О., із письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з: житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,1580 Га, кадастровий номер :01:012:0012, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: по АДРЕСА_1 .

28 травня 2019 року державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 О ОСОБА_5 , була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №830/02-31, на підставі якої позивачу було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами з підстав, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на майно, яке входить до складу спадщини.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду, за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою судді від 20 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі (а.с. 39).

Ухвалою суду 06 лютого 2020 року було задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів та закрито підготовче засідання у справі.

У судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. У заяві вказав, що не заперечує проти задоволення позову, проси суд вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданим виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області 30 жовтня 2018 року (а.с.14).

За своє життя спадкодавець заповіт не склала, а тому спадкування здійснюється за законом.

Позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом, оскільки є дитиною спадкодавця. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого В.- Олександрівською сільською радою Бориспільського району Київської області, де в графі мати вказана ОСОБА_3 .

Крім цього відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу Серія НОМЕР_3 , виданого Палацом одруження «Дарницький» в м. Києві, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зареєстрували шлюб. Після одруження присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а.с.15-16).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,1580 Га, кадастровий номер :01:012:0012, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: по АДРЕСА_1 .

15 березня 2019 року КП БРР БР «БТІ» було видано технічний паспорт на житловий будинок на ім`я ОСОБА_1 та присвоєно інвентарний номер 17808 (а.с. 25-28).

Крім того, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 29), ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,1580 га. У межах згідно з планом, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначенням будівництва та обслуговування житлового будинку.

Відповідно до Виписки з погосподарської книги №818-02-28-19 від 11 квітня 20119 року встановлено, що згідно записів книги по господарського обліку №6 за 2011-2015 роки, домоволодіння в АДРЕСА_1 , обліковується за померлою ОСОБА_3 (а.с. 20-24).

В шестимісячний строк позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до Бориспільської районної державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 61 за 2019 рік після померлої ОСОБА_3 , 1936 року народження.

Однак, постановою державного нотаріуса від 28 травня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки з тієї підстави, що до спадкової справи не поданий оригінал правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на житловий будинок та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 18).

Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1220, ч. 3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості).

У відповідності до вимог ч.ч.1, 3, 4, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно частини 1 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно п. «а» ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що спадкоємцем за законом до майна померлої ОСОБА_3 , а саме житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, площею 0,1580 Га, кадастровий номер :01:012:0012, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: по АДРЕСА_1 є її донька ОСОБА_1 .

Оскільки спадкодавцем за життя не було отримано відповідних документів, що посвідчують право власності на спірний житловий будинок, та земельну ділянку то право позивача на отримання у власність спадкового майна є порушеним та підлягає захисту в судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 1218, 1220, ч 1, 1268, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1, 1297 ЦК України, ст. ст. 2, 12, 81, 141, 200, 206, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,1580 Га, кадастровий номер :01:012:0012, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: по АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Чирка С.С.