09.09.2020 Справа № 363/769/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Полуян В.В.,

представника позивача Чорний О.В. ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному позовному провадженні за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ «Універсал Банк», в лютому 2016 року звернувся до суду з даним позовом, посилаюсь на те, що між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 25.09.2007 року укладено кредитний договір № 001-2914/840-202, відповідно до умов якого ПАТ «Універсал Банк» зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_5 кредитні кошти в розмірі 290 600 доларів США, а ОСОБА_5 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 10.09.2027 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,95% річних; за користування кредитом понад встановлений Кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 35,85 % річних. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме видав позичальнику ОСОБА_5 кредитні кошти. Однак, в порушення умов Кредитного договору позичальник ОСОБА_5 не виконує взяті на себе зобов`язання. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів, 25.09.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 001-2914/840-202-Р, згідно якого ОСОБА_6 зобов`язується перед кредитором боржника відповідати за невиконання ОСОБА_5 своїх зобов`язань за кредитним договором.

Позивач зазначає, що 12.10.2014 року Позичальнику та поручителю була направлена вимога про погашення суми заборгованості, однак відповідачі не вчинили жодних дій щоб сплатити прострочену заборгованість. А відтак виник обов`язок у позичальника повністю повернути кредит та сплатити нараховані відсотки.

Представник позивача, 31.01.2018 року подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та заяву про виправлення описки в заяві про збільшення позовних вимог від 05.04.2018 року, відповідно до яких просить суд стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором станом на 02.02.2016 року в сумі 210 522долари США 36 центів, з яких: 22 542 долари США 08 цента - прострочена заборгованість по кредиту; 143 449 доларів США 22 центи - сума дострокового стягнення кредиту; 36 530 долари США 72 центи - заборгованість зі сплати відсотків; 8 000 доларів США 34 центи - заборгованість зі сплати підвищених відсотків за прострочення платежів та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.03.2016 року відкрито провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду.

27.12.2016 року до суду надійшли заперечення проти позову від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Файчак В.І., мотивуючи тим, що позивачем не надано беззаперечних доказів виконання ним зобов`язань за кредитним договором від 25.09.2007 року щодо видачі відповідачу ОСОБА_5 кредитних коштів в сумі 290 600 доларів США. Надана позивачем виписка по поточному рахунку відповідача № НОМЕР_1 свідчить, що кредитні кошти відповідачем отримані не були, а перераховані на рахунок позивача, єдиним доказом отримання готівкової іноземної валюти відповідачем є касовий документ - заява на видачу готівки. Також зазначив, що при утриманні відсотків за користування кредитом з поточного рахунку відповідача позивачем здійснювалось договірне списання коштів в розмірі більшому, ніж було передбачено кредитним договором, що призвело до збільшення фактичної вартості кредиту. Крім того, зазначає, що позивачем не надані первинні документи та документи бухгалтерського обліку, які відображають облік заборгованості за основним боргом, облік нарахування процентів за користування кредитом, облік нарахування відсотків за підвищеною процентною ставкою по договору. Наданий позивачем до матеріалів позову розрахунок заборгованості не можливо перевірити без надання відповідних документів, а відтак просить суд відмовити у задоволенні позову (т. 1 а.с. 184-186).

14.05.2019 року до суду надано додатковий відзив на позов від відповідача ОСОБА_5 , в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, зокрема щодо періоду нарахування відсотків по кредитному договору. Вважає, що право позивача нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за кредитом припиняється після спливу, визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до нього вимоги на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Також, вважає безпідставним та протизаконним нарахування позивачем з 15.07.2008 року процентів за збільшеною ставкою, оскільки кредитний договір не містить порядку розрахунку зміни процентної ставки, позивачем належним чином не повідомлено відповідачів про збільшення процентної ставки, що призвело до безпідставного непогашення основної заборгованості за кредитом.

13.08.2019 року до суду надійшла відповідь АТ «Універсал Банк» на додатковий відзив відповідача ОСОБА_5 на позов, в якому не погоджується з запереченнями відповідача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що банк виконав свої умови та перерахував суму кредитних коштів на зазначений поточний рахунок позичальника 25.09.2007 року, що підтверджується виписками та меморіальними ордерами. Вважає, що вимоги про стягнення заборгованості, в тому числі по відсоткам, нарахованим після направлення листів-вимог є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки можливість нарахування відсотків та процентів до повного погашення заборгованості міститься в кредитному договорі. Щодо підвищення розміру відсоткової ставки позивач зазначає, що відповідач власноруч надав суду лист повідомлення від банку, яким він був повідомлений про зміну розміру процентної ставки і після збільшення розміру відповідач продовжував щомісячно вносити планові платежі за кредитним договором в розмірі за збільшеною відсотковою ставкою до 2014 року. Також вважає, що збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, оскільки таке рішення прийнято до набрання чинності Закону України від 12.12.2008 року № 661-VI, тобто до 09.01.2009 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.05.2016 року по справі призначено судово-економічну експертизу (т. 1 а.с. 79).

Листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 04.11.2016 року матеріали справи повернуті до суду без проведення експертизи у зв`язку з не оплатою попередньої вартості робіт (т. 1 а.с. 136-137).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.12.2016 року по справі призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Експертно-дослідна служба України» (т. 1 а.с. 198).

27.09.2017 року до суду надійшов висновок експерта ОСОБА_7 від 08.09.2017 року № 159/09/20017, згідно якого не встановлено документальне підтвердження заборгованості по кредитному договору № 001-2914/840-202 від 25.09.2007 року, зазначеної в розрахунку заборгованості станом на 02.02.2016 року; простроченої заборгованості та суми дострокового стягнення тіла кредиту та розміру заборгованості за відсотками (т. 1 а.с. 237-250).

11.04.2018 року ухвалою суду по справі призначено повторну судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (т. 3 а.с. 253-254).

30.01.2019 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 12282/18-71 від 23.01.2019 року (т. 4 а.с. 17- 45).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.10.2019 року по даній справі закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (т. 4 а.с. 131).

Представник позивача - адвокат Чорний О.В. у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав викладених у позові та в заяві про збільшення позовних вимог та з урахуванням відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Файчак В.І. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у запереченнях та додатковому відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяв та клопотань до суду від неї не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_5 , оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

25.09.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 001-2914/840-202, відповідно до умов якого ПАТ «Універсал Банк» зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_5 кредитні кошти в розмірі 290 600 доларів США, а ОСОБА_5 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 10.09.2027 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,95% річних; за користування кредитом понад встановлений Кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 35,85 % річних (т. 1 а.с. 8-18).

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів, 25.09.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 001-2914/840-202-Р, згідно якого ОСОБА_6 зобов`язується перед кредитором боржника відповідати за невиконання ОСОБА_5 своїх зобов`язань за кредитним договором (т. 1 а.с. 19-21).

07.10.2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до позичальника та поручителя з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплатити простроченої заборгованості за кредитним договором, процентів та штрафних санкцій за порушення виконання зобов`язань, з роз`ясненням, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визначається банком таким, що настав достроково на 61-й день з моменту отримання цієї вимоги.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 611, 615 ЦК Україниу випадку порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши відповідачу кредитні ресурси.

В той же час відповідач ОСОБА_5 належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором від 25.09.2007 року. Останній платіж (дата зарахування) з метою погашення заборгованості за вказаним договором був здійснений 10.09.2014 року, 01.10.2014 року (т. 3 а.с. 6.).

За розрахунком позивача, станом на 02.02.2016 року за ОСОБА_5 утворилася заборгованість в сумі 210 522 долари США 36 центів, з яких: 22 542 долари США 08 цента - прострочена заборгованість по кредиту; 143 449 доларів США 22 центи - сума дострокового стягнення кредиту; 36 530 долари США 72 центи - заборгованість зі сплати відсотків; 8 000 доларів США 34 центи - заборгованість зі сплати підвищених відсотків за прострочення платежів (т. 3 а.с. 5-6).

ОСОБА_5 не погодився з наданим АТ «Універсал Банк» розрахунком заборгованості за кредитним договором від 25.09.2007 року, яка утворилася станом на 02.02.2016 року.

Тобто, між сторонами виник спір щодо вірності розрахунку заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку з цим, 11.04.2018 року у справі була призначена судово-економічна експертиза, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно висновку експерта ОСОБА_8 за результатами проведеної судово-економічної експертизи № 12282/18-71 від 23.01.2019 року, у ОСОБА_5 станом на 02.02.2016 року, за даними банківських виписок документально та розрахунково підтверджується у розмірі: основна заборгованість - 165 991,30 доларів США (в т.ч. прострочена заборгованість по кредиту 22 542,08 доларів США; заборгованість зі сплати відсотків - 39 265,37 доларів США; заборгованість зі сплати підвищених відсотків за прострочення платежів - 8 032,02 долара США (т. 4 а.с. 19-45).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин суд приходить висновку, що ОСОБА_5 має перед банком обов`язок щодо погашення заборгованості в сумі 210 522, 36 доларів США.

Іншій розмір заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 001-2914/840-202 від 25.09.2007 року, відповідачем, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, доведений не був.

Посилання відповідача в своїх запереченнях, що судовим експертом ОСОБА_7 надано письмове підтвердження того, що розрахунок заборгованості за кредитним договором № 001-2914/840-202 від 25.09.2007 року не підтверджений доданими до позовної заяви документами, не приймається судом, оскільки спростований іншими матеріалами справи, зокрема висновком експерта ОСОБА_8 за результатами проведеної повторної судово-економічної експертизи № 12282/18-71 від 23.01.2019 року та поданими позивачем документами: виписками по рахункам № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_1 та коректним розрахунком заборгованості за кредитним договором від 30.11.2018 року (т. 3 а.с. 4-220).

Суд не може погодитися з доводами представника відповідача про те, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами факту отримання відповідачем кредитних коштів та їх суму. Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору № 001-2914/840-202 від 25.09.2007 року видача кредиту (кредитних коштів) проводиться на поточний рахунок Позичальника (№ НОМЕР_1 ), банк перерахував суму кредитних коштів на зазначений поточний рахунок позичальника 25.09.2007 року, що підтверджується виписками та меморіальними ордерами та виписками з рахунків про оплату відповідачем суми по тілу кредиту та відсотки відповідно до графіку платежів по кредитному договору.

Щодо тверджень представника відповідача, щодо нарахування відсотків по кредитному договору після направлення вимоги про дострокове повернення кредиту суд зазначає наступне.

Слід зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Водночас, в пункті 2.7 кредитного договору № 001-2914/840-202 від 25.09.2007 року сторони погодили, що нарахування процентів здійснюється щоденно за методом нарахування відсотків 30/360, починаючи з дати списання коштів із позичкового рахунку та зарахування на поточний рахунок Позичальника, вказаний в п. 2.1.3 Договору, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості Позичальника.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи те, що дана вимога щодо нарахування процентів та відсотків до повного погашення заборгованості міститься в Кредитному договорі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання представника відповідача, що банк в односторонньому порядку підвищив розмір процентної ставки, належним чином не повідомив відповідачів про зміну процентної ставки, суд оцінює критично, оскільки відповідач власноруч надав суду лист повідомлення від Банку, яким він був повідомлений про зміну процентної ставки (т. 1 а.с. 63). Крім того, після збільшення процентної ставки ОСОБА_5 продовжував щомісячно вносити планові платежі за кредитним договором в розмірі зі збільшеною відсотковою ставкою до 2014 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, виписками та платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, суд зазначає, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.10.2016 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва 06.12.2016 року визнано припиненою поруку ОСОБА_6 за договором поруки № 001-2914/840-202-Р, укладеним 25.09.2007 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Універсал Банк» (т. 1 а.с. 162-165, т. 4 а.с. 137-141).

Отже, так як порука поручителя ОСОБА_6 припинилась, і підстави для стягнення заборгованості з поручителя відсутні, а тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором в цій частині не підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_5 порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та штрафними санкціями за користування кредитом, внаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд робить висновок про те, що боржник належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії позичальника є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із наведеним, враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 77 237,44грн., який ним був сплачений при зверненні до суду із даним позовом.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 525, 526, 527, 530, 599, 611, 615, 1048, 1050, 1054 ЦК України, статтями 4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 001-2914/840-202 від 25 вересня 2007 року станом на 02.02.2016 року в сумі 210 522 (двісті десять тисяч п`ятсот двадцять два) долари США 36 центів, з яких: 22 542 (двадцять дві тисячі п`ятсот сорок два) долари США 08 цента - прострочена заборгованість по кредиту; 143 449 (сто сорок три тисячі чотириста сорок дев`ять) доларів США 22 центи - сума дострокового стягнення кредиту; 36 530 (тридцять шість тисяч п`ятсот тридцять ) долари США 72 центи - заборгованість зі сплати відсотків; 8 000 (вісім тисяч) доларів США 34 центи - заборгованість зі сплати підвищених відсотків за прострочення платежів.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 77 237 (сімдесят сім тисяч двісті тридцять сім) грн. 44 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», (, 04114 м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19).

Відповідач: ОСОБА_5 , (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ),

ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 18.09.2020 року.

Суддя О.Д. Рудюк