Провадження № 2-н/470/27/20
Справа № 470/272/20
У Х В А Л А

06 травня 2020 року смт. Березнегувате

Суддя Березнегуватського районного суду Миколаївської області Орлова С.Ф., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївгаз Збут про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2020 року ТОВ "Миколаївгаз Збут" звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за період з червня 2015 року по лютий 2020 року в сумі 7156 грн. 99 коп.

Дослідивши матеріали заяви суддя доходить наступного.

Частина 1 статті 160 ЦПК України передбачає, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України визначено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, стаття 257 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, з довідки про заборгованість, виданої 17.02.2020 року слідує, що ТОВ "Миколаївгаз Збут" просить стягнути заборгованість за спожитий природний газ, яка утворилась в ОСОБА_1 за період з червня 2015 року по 01 березня 2020 року, при цьому з розрахунку заборгованості слідує, що на дату його формування, а саме на липень 2015 року у ОСОБА_1 вже рахувалась заборгованість за спожитий природний газ в сумі 107 грн. 82 коп. В подальшому, до листопада 2018 року, борг за спожитий природний газ зростав щомісяця до остаточної суми стягнення - 7156 грн. 99 коп. (а.с.4).

Останній платіж за спожитий природний газ ОСОБА_1 сплатила у листопаді 2016 року. З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що перебіг строку позовної давності за вимогами стягувача фактично розпочався з 01 грудня 2016 року, однак до суду стягувач звернувся лише 04 травня 2020 року, тобто поза межами загального строку позовної давності.

За такого вказане є підставою для відмови у видачі судового наказу за заявою ТОВ Миколаївгаз Збут про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Також слід роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст.ст.165, 166, 186 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївгаз Збут про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. Ф. Орлова