Постанова

Іменем України

03 березня 2020 року

м. Київ

справа № 127/198/19

провадження № 61-15612св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М. І. Пирогова,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2019 року, в складі колегії суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В., Стадника І. М.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М. І. Пирогова про поновлення на роботі, визнання наказу незаконним, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що вона працювала лікарем-офтальмологом відділення мікрохірургії ока Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М. І. Пирогова (далі - ВОКЛ ім. М. І. Пирогова) з 2008 року. Стаж офтальмологічної роботи становить 15,5 років, а загальний медичний стаж - 25 років. Наказом Головного лікаря ВОКЛ ім. М. І. Пирогова від 27 грудня 2018 року №361 вона була звільнена з роботи з 01 січня 2019 року у зв`язку із скороченням штатів працівників за пунктом першим статті 40 КЗпП України.

Вважає звільнення незаконним, оскільки вона мала переважне право на залишення на роботі у зв`язку із скороченням штату. Позивач працює в лікарні довше ніж інші працівники та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, сина віком 7 років (інвалід з народження) та доньку віком 16 років, на даний час

з чоловіком розлучається і залишається єдиним годувальником в сім`ї. Крім того, є рішення щодо присудження їй наукового ступеня кандидата медичних наук. Позивач пройшла клінічну ординатуру в 2008 році, має сертифікати міжнародного зразка та вищу категорію офтальмології, яка підтверджена

в 2017 році. Її наукові роботи опубліковані в Україні, Білорусії, Японії, Німеччині.

Оскільки її робота пов`язана з проведенням великої кількості операцій (близько 300 операцій на рік), а відповідач запропонував їй роботу нижчої кваліфікації, вона не може виконувати повний об`єм оперативних втручань, які виконує на даний момент і буде втрачати навики та кваліфікацію, крім того, запропонована робота передбачає нічне чергування.

При цьому зазначає, що згідно нового штатного розпису на 2019 рік посада позивача не скорочена, а навпаки у відділенні мікрохірургії ока є п`ять таких посад.

З урахуванням уточнень позовних вимог просила суд визнати незаконним та скасувати наказ від 27 грудня 2018 року № 361, поновити її на раніше займаній посаді, стягнути з ВОКЛ ім. М. І. Пирогова на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 1 503,93 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанцій

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано наказ від 27 грудня 2018 року № 361 незаконним та скасовано в частині звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на раніше займаній посаді.

Стягнуто з Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М. І. Пирогова на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу без урахування податків і зборів станом на 18 квітня 2019 року в сумі 14 403,43 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не враховано переважного права позивача на залишення на роботі; скорочено кількість посад, але не скорочено посаду лікаря-офтальмолога; на посаді, яку було запропоновано відповідачем вона не може виконувати повний об`єм оперативних втручань, які виконує на даний момент і буде втрачати навики та кваліфікацію, оскільки це робота нижчої кваліфікації; доказів про те, що при скороченні штату були залишені працівники із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці ніж позивач відповідачем не надано; позивача скорочено до закінчення двомісячного строку її попередження.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанцій

Постановою Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що фактично відбулась зміна істотних умов праці ОСОБА_1 , оскільки починаючи з 01 січня

2019 року її залишено на 0,25 ставки посади лікаря-офтальмолога блоку очної травми та гострої патології зору високоспеціалізованого центру мікрохірургії ока. Протягом періоду роботи у змінених умовах праці вона не припиняла трудових відносин з відповідачем згідно із частиною четвертою статті 32 та пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України.

Аргументи учасників справи

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції застосував до спірних правовідносин пункт 6 частини першої статті 36 КЗпП України, натомість її звільнено за пунктом першим статті 40 КЗпП України. Суд помилково вказав, що відбулася зміна істотних умов праці, оскільки посади у лікарні не скорочено, а відбулося скорочення штатної чисельності. При цьому, посада лікаря-офтальмолога блоку очної травми та гострої патології зору КВЦМО 0,25 ставки не була основним її місцем роботи.

У листопаді 2019 року ВОКЛ ім. М. І. Пирогова подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що апеляційний суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи і правильно її вирішив. Вважає, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не впливають на правильність висновків суду апеляційної інстанції.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працювала лікарем-офтальмологом відділення мікрохірургії ока ВОКЛ ім. М. І. Пирогова з 2008 року. Стаж офтальмологічної роботи 15,5 років. Загальний медичний стаж 25 років.

Станом на 27 грудня 2018 року позивач займала посаду лікаря-офтальмолога стаціонару відділення мікрохірургії ока на ставці 0, 75 та 0,25 ставки посади лікаря-офтальмолога травмпункту відділення мікрохірургії ока ВОКЛ ім.

М. І. Пирогова.

З наказом ВОКЛ ім. М. І. Пирогова від 24 жовтня 2017 року №107 «Про вдосконалення структури і штатів відділенні мікрохірургії ока», яким передбачалось скорочення штатних посад, позивача ознайомлено 29 жовтня 2018 року. Факт скорочення чисельності штату відділення мікрохірургії ока ВОКЛ ім. М. І. Пирогова підтверджується попереднім штатним розписом та новим штатним розписом від 01 січня 2019 року.

Наказом Головного лікаря ВОКЛ ім. М. І. Пирогова №361 від 27 грудня 2018 року позивача залишено на 0,25 ставки посади лікаря-офтальмолога блоку очної травми та гострої патології зору високоспеціалізованого центру мікрохірургії ока ВОКЛ ім. М. І. Пирогова з 01 січня 2019 року у зв`язку з скороченням штатної чисельності відділення мікрохірургії ока та відмовою від переведення на повну вакантну посаду лікаря-офтальмолога блоку очної травми та гострої патології зору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва

і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Згідно статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду. При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо.

Встановивши, що позивач не була звільнена у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, а відбулась зміна істотних умов праці позивача під час продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, при скороченні штату відділення були залишені працівники із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці ніж позивач, позивач відмовилась від переведення на повну вакантну посаду лікаря-офтальмолога блоку очної травми та гострої патології зору, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову апеляційного суду ? без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Краснощоков

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

М. М. Русинчук