Єдиний унікальний номер 234/8332/18
Номер провадження 22-ц/804/417/20
Єдиний унікальний номер 234/8332/18 Головуючий у 1 інстанції Демидова В.К.
Номер провадження 22-ц/804/417/20 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Космачевської Т.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу №234/8332/18 за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» виробнича одиниця «Краматорськміжрайтепломережа» про спонукання та зобов`язання закриття особового рахунку № НОМЕР_1 та неправомірне нарахування коштів за не отримані теплові послуги, зловживання монопольним становищем, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 червня 2019 року у складі судді Демидової В.К., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» виробнича одиниця «Краматорськміжрайтепломережа» про спонукання та зобов`язання закриття особового рахунку № НОМЕР_1 та неправомірне нарахування коштів за не отримані теплові послуги, зловживання монопольним становищем.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , відповідно до договору дарування ВВВ №002120 від 29.12.2003 року, витяг Краматорського БТІ №2805147 від 11.02.2004 року. Вказує, що він 08 лютого 2018 року звернувся з письмовою заявою до відповідача з вимогою про закриття особового рахунку № НОМЕР_1 , бо він повністю відмовився від послуг відповідача щодо постачання теплової енергії, у зв`язку з неякісними послугами. На даний час він бажає, щоб теплопостачальна організація ВО «КМРТС» закрила особовий рахунок № НОМЕР_1 , припинила надсилати неправомірні нарахування коштів за недотримані теплові послуги. Щоб не замерзнути в своєму відокремленому приміщенні, ним було встановлено електричне автономне опалення з проектом та згодами енергопостачальної організації.

Ним до теплопостачальної організації було подано заяву вх. № 701 від 09.10.2017 р., де було викладено прохання документально зафіксувати відсутність приладів опалення, повну ізоляцію стояків центрального опалення, повну ізоляцію огороджувальних конструкцій із сусідніми помешканнями.

Його заява в черговий раз була проігнорована теплопостачальною організацією ВО «КМРТС». Його заява №019381 від 08.02.2018 року про закриття особового рахунку також була проігнорована.

Зазначає, що те, що його квартира не має опалювальних приладів - радіаторів і не отримує послугу з центрального теплопостачання свідчать факти: протокол №9612 від 04.12.2017 року, протокол № 1920 від 19.01.2018 року дослідження повітря житлових та громадських приміщень Краматорської міської філії державної установи «Донецькій обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України»; акт дослідження його житлового приміщення співвласниками житлових приміщень АДРЕСА_2 від 14.03.2018 року. Технічний паспорт зареєстрований №6432-П від 28.12.2017р. де в технічній характеристики квартири пункти 7, 8. Увесь опалювальний сезон 2017 2018 року він зовсім не отримував послугу з теплопостачання, а теплопостачальна організація справно надсилає йому квитанції про сплату не отриманої послуги.

Крім того, зазначив, що теплопостачальна організація не безкоштовно постачає теплову енергію на їх будинок, вона заробляє гроші. Так як повністю за ізольовані транзитні трубопроводи центрального опалення проходять в межах його відокремленого житлового приміщення і теплопостачальна організація використовує територію його житлового приміщення він бажав би отримати за транзит теплоносія на вищестоящі поверхи, суму, вказану в квитанції на оплату комунальних послуг за травень 2018р. за весь опалювальний сезон, а саме 6155 грн. 83 коп.

Також вважає, що діями відповідача йому завдана моральна шкода. В обґрунтування її завдання зазначив, що він і його сім`я з 2008 року мерзли в своєму помешканні, втрачали час на чекання контролерів, потім чекання актів вимірів температури в приміщенні за 2016 - 2017 р.р., що були отримані через пів року, витрачений час за видачу ТУ (технічних умов), які повинні були видані йому по його першому запиту, він (позивач) міг би заробити гроші. Теплопостачальна організація повинна відповідати за свої протиправні дії; та зловживає монопольним становищем. Моральну шкоду з інфляцією він оцінюю у 20000 грн. Тому просить спонукати та зобов`язати теплопостачальну організацію ВО «КМРТС» закрити особовий рахунок № НОМЕР_1 і не нараховувати фіктивні розрахунки за фактично неотриманні послуги. За транзит теплоносія по території його квартири іншими житловим приміщенням просить стягнути з відповідача 6155 грн. 83 коп. (рівну сумі нарахованій в квитанції за травень 2018 року), за фактично не отриману послугу. Всього 26155,83 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 червня 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» виробнича одиниця «Краматорськрайтепломережа» про спонукання та зобов`язання закриття особового рахунку № НОМЕР_1 та неправомірне нарахування коштів за неотримані теплові послуги, зловживання монопольним становищем відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просить: - скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 червня 2019 року; - спонукати та зобов`язати теплопостачальну організацію ВО «КМРТС» закрити особовий рахунок № НОМЕР_1 і не нараховувати фіктивні розрахунки за фактично не отримані послуги; - стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду.

В мотивування апеляційної скарги зазначає, що накази та постанови КМУ та Міністерств, якими керується відповідач у своєму відзиві та взяті до уваги Краматорським міським судом в своєму рішенні створювалися з метою запобігання теплового та гідравлічного розбалансування в централізованій системі опалення багатоквартирного будинку та захисту прав усіх мешканців будинку та суперечать діючому цивільному законодавству.

Зазначає, що він фактично роками купував теплову енергію найнижчої якості, остаточний теплоносій, котрий обігрівши верхні поверхи будинку, надходив до його відокремленого ізольованого приміщення вже охолодженим, не в змозі виконувати свою головну функцію якісний обігрів приміщення з дотриманням усіх санітарних вимог та правил експлуатації будинку. Споживачі верхніх поверхів, котрі купували теплову енергію найкращої якості, найвищої температури та тиску первинний теплоносій сплачували рівну, однакову розрахункову суму коштів як і він. Облік отриманої щомісячної теплової енергії розраховується з показань будинкового лічильника теплової енергії. Як колишнього споживача теплової енергії його не влаштовувала купівля неякісної теплової енергії, яка порушувала санітарно технічні умови та експлуатацію будинку по фіктивно однаковій ціні, розрахованій між споживачами. Від`єднавшись від центрального опалення він перестав отримувати неякісну теплову енергію, яку його примушувала купувати теплопостачальна енергія.

В нього ніколи не було договору з теплопостачальною організацією, зазначене було заявлено 14 січня 2019 року під час судового засідання та в письмовій заяві від 14.12.2018 року.

Також зазначив, що факти доказів акти вимірів температури, відмов, свавілля теплопостачальної організації знаходяться у справі №234/10780/17 провадження №2/234/4261/17 та справі №234/13989/17.

Від відповідача Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» виробнича одиниця «Краматорськміжрайтепломережа» надійшов письмовий відзив на апеляційну позивача, в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що суперечать діючому законодавству. Просив оскаржуване рішення залишити без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач в апеляційній скарзі просив розглядати його апеляційну скаргу без його участі, повідомлявся про час та місце розгляду справи за вказаною ним в скарзі адресою (а.с.234 т.1).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка знаходиться в багатоквартирному будинку, централізоване опалення якого здійснює відповідач. Будинок обладнаний будинковим лічильником тепла починаючи з 28 серпня 2001 року.

Як встановлено в судовому засіданні, квартира позивача ОСОБА_1 була відключена від системи централізованого опалення та постачання гарячої води.

Як на підставу самовільного відключення квартири від системи централізованого опалення, позивачем ОСОБА_1 зазначено неякісне надання відповідачем теплових послуг.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 грудня 2017 року, яке набрало законної сили 15 грудня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» виробнича одиниця «Краматорськрайтепломережа» про зобов`язання зробити перерахунок теплових послуг та стягнення моральної шкоди, відмовлено.

Відмовляючи повністю у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що до відключення своєї квартири від системи централізованого опалення він звертався з письмовою заявою про відключення від мережі централізованого опалення до відповідної Комісії, і такий дозвіл на відключення було йому надано, тому фактичне відключення від системи централізованого опалення є самовільним.

За обставин, коли єдиною підставою для зняття споживача з обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, затверджений відповідною Комісією, а відмова позивача від надання послуг системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільною, договір про надання послуг в установленому порядку не розірваний, суд дійшов висновку про безпідставність позову.

Позивачем не надано доказів щодо технічної можливості відключення від мереж теплопостачання. Самовільне відключення та фактичний демонтаж опалювальних приладів є порушенням Правил, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005.

Оскільки судом не встановлено наявності вини та порушень з боку відповідача, тому не обґрунтованими є доводи позивача про спричинення моральної шкоди.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми в розмірі 6155,83 грн. за транзит теплоносія по території його квартири, оскільки його вимоги в даному випадку не ґрунтуються на вимогах нормативних актів, оскільки позивач самовільно відключив нежитлове приміщення від мережі централізованого опалення, що заборонено законодавством.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції керувався нормами ЦК України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 зі змінами, Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 зі змінами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що питання пов`язані з порядком відключення від мереж централізованого опалення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених, постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1268.

Відповідно до п.25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правил), відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з пунктом 26 Правил, відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 і зареєстровано у Міністерстві юстиції України 09.12.2007 року за № 1478/11758 (в редакції зі змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства від 06.11.2007 року № 169 (далі Порядок).

Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі (далі Комісія) з відповідною письмовою заявою із зазначенням причин відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж центрального опалення і водопостачання гарячої води та прийняття рішення про влаштування в будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачем не надано доказів, щодо відключення його квартири від системи централізованого опалення відбулось з додержанням норм діючого законодавства. Не доведено, що відповідною Комісією було надано дозвіл на таке відключення, а тому відключення від системи централізованого опалення квартири позивача, на переконання колегії є самовільним. Оскільки відмова від надання послуг системи централізованого опалення відбулась без дотримання відповідної процедури і є самовільною, то договір про надання послуг в установленому порядку не є розірваний.

Такий висновок суду ґрунтується на нормах діючого законодавства і є підставою для відмови у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача закрити особовий рахунок та не нараховувати щомісячні платежі за надані послуги.

Крім того слід зазначити, що відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд вра¬ховує висновки щодо застосування від¬повідних норм права, викладені в поста¬новах Верховного Суду.

Верховний Суд в своїй постанові від 19 серпня 2019 року по справі №226/1437/16-ц, де предметом позову було стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання із споживача (що за обставинами справи відключив в своєму помешканні прилади опалення), залишаючи в силі рішення судів першої та апеляційної інстанції, зазначив наступне : «Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Правила № 630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.

Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).

Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.

Разом з тим, суди встановили, що з 2008 року у квартирі відповідача відсутні батареї, однак це не є доказом відключення його квартири від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання йому послуг з постачання тепла».

Крім того, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, правильно виходив з того, що позивачем в суді не доведено наявність такої шкоди та вини відповідача у її заподіянні, як це передбачено вимогами закону, зокрема ст.1167 ЦК України, яка закріплює, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Також колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції не враховано вимоги Цивільного кодексу України, зокрема ст.ст.316-319, 382, 383, згідно яких позивач має право на свій розсуд здійснювати ремонт та зміни у належній йому на праві власності квартирі, а також про те, що інші власники квартир в будинку здійснили відключення і встановили індивідуальні газові прилади опалення, і рахується що вони не порушують санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку, враховуючи вищенаведені в даній постанові висновки суду апеляційної інстанції, суті заявлених позовних вимог та правовідносин, що фактично виникли між сторонами - не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи скарги щодо не отримання усних та письмових роз`яснень відповідача (викладених у відповіді на відзив) на запис технічних приладів суду по кожному пункту його фактів-претензій, які надані в уточненнях цивільного позову від 06.07.2018 року, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи скарги не спростовують висновки судів першої та інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди відповідача з ухваленим рішенням.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» ("Pronina v. Ukraine") від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23).

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, підстави для відшкодування відповідачу витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відсутні, такі судові витрати покладаються на відповідача.

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, сторонами не надані.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13 червня 2019 року по справі №234/8332/18 за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 19.05.2020р.

Судді: