Справа № 214/9354/19
2/214/426/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 квітня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Улятовській М.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про визначення місця проживання дітей, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить : визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову навела наступне. 25 червня 2015 р. між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з нею, позивачкою, та перебувають на її утриманні. Понад 6 місяців позивач та відповідач спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, спору про поділ майна подружжя немає. З 1 серпня 2019 року вона, позивачка, разом з дітьми фактично мешкає у АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження умов проживання. Батько ніякої допомоги з червня 2019 року не надає. Місцезнаходження відповідача невідомо, адресу свого проживання не повідомляє, постійного доходу не має, з сином та донькою не спілкується, ухиляється від утримання дітей, їх виховання, не піклується про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Усвідомлюючи особисту відповідальність за виховання та піклування дітей, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дітей з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку, має постійний дохід та повний пакет соціальних гарантій, забезпечених державою, спиртними напоями не зловживає, не палить. До того ж, весь вільний час діти проводять з матір`ю, яка слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (який досі знаходиться на грудному вигодовуванні), у матері з сином та донькою психологічний контакт, прив`язаність один до одного, а також ОСОБА_7 відвідує дитячий садочок та студію танцю. Згідно педагогічної характеристики, виданої КЗ ДОКТ №79 КМР, дитина ОСОБА_4 виховується тільки матір`ю, батько у вихованні дівчинки участі не приймає. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. З Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року (995_384), найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Вона, позивачка, не перешкоджає та не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо їх дітей. Більш того, через постійну відсутність відповідача, позивачка не має можливості зареєструвати місце проживання дітей у встановленому законом порядку, що підтверджується заявами про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини та відповідними відмовами. Враховуючи той факт, що ОСОБА_2 з 01.06.2019 року зі своїм малолітній сином та донькою не проживає, ухиляється від своїх обов`язків щодо виховання та матеріального забезпечення дітей, ніякої участі в їх житті не приймає, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

У судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої позов підтримала повністю, просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої позов визнав повністю, просить розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за їх відсутності.

Керуючись положеннями ст. 200 ч. ч. 3,4 ЦПК України, а саме визнання у відповідності до вимог ст. 206 ЦПК України, відповідачем позову, у судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачці 50% судового збору (384,20 грн.), сплаченого при поданні позову, а інші 50% судового збору (384,20 грн.) стягнути з відповідача на її користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-161 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 141, 142, 200, 206, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про визначення місця проживання дітей задовольнити.

Визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з державного бюджету судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Повне рішення складено 30 квітня 2020 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов