Справа № 749/1034/19
Номер провадження 2/749/3/20
"30" квітня 2020 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді - Шаповал З.О.
з участю секретаря Михалевич М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сновськ цивільну справу №749/1034/19 за позовом ОСОБА_1 до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями,-
28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Сновської міської рада Сновського району Чернігівської області, про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом.
Вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 81,2 кв.м та житловою площею 36,0 кв.м. що знаходиться в АДРЕСА_1 . Відповідно до інформаційної довідки виданої КП «Чернігівське міжміське БТІ» Чернігівської обласної ради від 13.07.2019 року право власності на спірне майно не зареєстровано. Відповідно до свідоцтва про право на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, яке видано в 1974 році виконавчим комітетом Щорської районної ради депутатів трудящих Чернігівської області УРСР на ім`я забудовника ОСОБА_3 , батька-позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька спадкодавець ОСОБА_2 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. За життя спадкодавець ОСОБА_2 залишила заповіт відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях, які відмовились від прийняття спадщини на користь позивача. При зверненні до приватного нотаріуса Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Панчишиною С.С. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу, оскільки право власності на нерухоме майно не зареєстровано. Зазначені обставини і стали підставою звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 27.12.2019 року відкрито провадження у зазначеній справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 03.02.2020 року витребувано докази та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні у даній справі.
Ухвалою суду від 03.03.2020 року, відмовлено у прийнятті визнання позову представником Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області Уманським Владиславом Володимировичем у цивільній справі №749/1034/19, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 24.03.2020 року на 10 годину 00 хвилин в режимі відеоконференції.
Представник позивача у судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.
Представник відповідача у судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.16), який був батьком позивача (а.с.8).
Після його смерті відкрилася спадщина, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 81,2 кв.м та житловою площею 36,0 кв.м. що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформаційної довідки виданої КП «Чернігівське міжміське БТІ» Чернігівської обласної ради від 13.07.2019 року право власності на спірне майно не зареєстровано. Рік забудови будинку до 1992 року (а.с.12).
Зі свідоцтва про право на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, яке видано в 1974 році виконавчим комітетом Щорської районної ради депутатів трудящих Чернігівської земельна ділянка під забудову виділена рішенням правління колгоспу, а забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Щорської районної ради депутатів у березні 1972 року за №96 області УРСР на ім.я забудовника ОСОБА_3 , батька-позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10,11).
Стаття 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Згідно з пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні ( садибні ) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські ( присадибні ) будівлі та споруди, прибудови до них, зведені до 05 серпня 1992 року.
Таким чином у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 дійсно належав спірний житловий будинок.
Зі спадкової справи, яка заведена до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 №160/1986 вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_2 , якій державним нотаріусом Щорської державної нотаріальної контори 26.08.1986 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вклад (а.с.102-105).
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 20 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Відповідно до ст.. 553 Цивільний кодекс 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.
Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась до ІНФОРМАЦІЯ_4 , до даних правовідносин застосовується Цивільний кодекс 1963 року.
Відповідно до розділу VII (спадкове право) зазначеного Кодексу спадкуванням є перехід майна, прав та обов`язків спадкодавця до інших осіб - спадкоємців, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» визначено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування.
Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Як вбачається з довідки Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області від 21.04.2020 року №13-06/64 (а.с.149) яка видана на підставі записів особового рахунку № НОМЕР_1 погосподарської книги №4 за 1986-1990 роки спільно копією названої погосподарської книги (а.с.150-152), в будинку АДРЕСА_1 були прописані і постійно проживали:
ОСОБА_3 голова сім`ї прописаний з 1979 року і виписаний 19.02.1986 року в зв`язку зі смертю;
ОСОБА_2 - дружина, яка згідно довідки Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області від 26.11.2018 року №270/13-06 (а.с.97), яка видана на підставі записів особового рахунку № НОМЕР_1 погосподарської книги №4 за 1986-1990 роки прописана в будинку АДРЕСА_1 з 1979 року і виписана 27.10.2016 року.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на момент смерті чоловіка ОСОБА_3 проживала з останнім та була зареєстрована за однією адресою, крім того звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги, щодо встановлення факту прийняття спадщини є безпідставними у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
З записів особового рахунку № НОМЕР_1 погосподарської книги №4 за 1986-1990 роки не встановлено факту реєстрації ОСОБА_5 на день смерті ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 (а.с.18), яка була матір`ю позивача (а.с.8).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який остання успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , однак за життя не оформила своїх спадкових прав.
За життя ОСОБА_2 склала заповіт (а.с.87) за змістом якого все своє майно заповіла позивачу, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях, які відмовились від прийняття спадщини на користь позивача (а.с.107,108), та які у встановлений законом шестимісячний строк не звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а тому вважаються такими, що відмовились від прийняття спадщини.
З матеріалів справи вбачається, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на момент смерті проживала та була зареєстрована з позивачем, а тому останній відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину (а.с.88).
Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_2 , відкрилась після ІНФОРМАЦІЯ_4 , до даних правовідносин застосовується Цивільний кодекс 2003 року.
Відповідно до статей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Позивач 11.11.2018 року звернувся до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини (а.с.83).
Згідно копії спадкової справи №57/2018 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 вбачається, що крім позивача до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини жодні інші особи не звертались.
Приватним нотаріусом, відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 06.08.2019 року № 599/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок та реєстрації майна в Державному реєстрі прав власності.
Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду.
При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями який знаходяться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню.
Керуючись ст.. ст.. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд ,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходяться в АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.

Суддя З.О.Шаповал