ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1947/19 Номер провадження 22-ц/814/980/20Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2019 року у складі судді Парахіної Є.В.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В серпні 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на факт прострочення боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 29.06.2011 року та наявність заборгованості, яка виникла станом на 17.07.2019 року у сумі 89 832,08 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 40 148,32 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 14 537,35 грн., пені за прострочене зобов`язання - 30 292,50 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 100 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 4253,91 грн., просив про стягнення даної суми заборгованості з покладенням на відповідача понесених по справі судових витрат - 1921 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 29 червня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 26000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, проте, своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 54685 грн. 67 коп.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1169 грн. 41 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, що складається з тіла кредиту та простроченого тіла кредиту, є обґрунтованими, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань.

Разом з тим, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які знаходяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати пені за прострочене зобов`язання, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення. Роз`яснено ОСОБА_1 право на оскарження заочного рішення в загальному порядку.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для розгляду за правилами загального позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на недотриманні судом першої інстанції норм процесуального права щодо порядку постановлення заочного рішення без участі відповідача у справі.

Вказує, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, тому не брав участі в судовому засіданні в суді першої інстанції, чим був позбавлений права подавати свої зауваження, заперечення, докази, заявляти клопотання, висловлювати міркування стосовно поданого позову та відстоювати свої інтереси в суді, а тому вважає, що оскаржуване рішення було прийняте на підставі доказів, поданих однією стороною, при неповному з`ясуванні обставин справи та не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 викладає свої заперечення щодо ухвали суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення, вказуючи, що суд першої інстанції, не повідомивши його належним чином про розгляд справи, порушив принцип змагальності сторін та рівності учасників цивільного процесу та не виправив вказані порушення шляхом задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну та необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити на підставі викладених у ній доводів.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (частини перша, п`ята статті 279 ЦПК).

Виклик і повідомлення сторін здійснюється в порядку, встановленому главою 7 ЦПК України. Зокрема, за змістом статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання судовими повістками про виклик або повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання судовими повістками-повідомленнями, якщо їх явка не є обов`язковою. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, призначивши справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд має вжити заходів щодо належного вручення учасникам справи судової повістки або повідомлення їх у інший спосіб, встановлений ЦПК.

Відповідно до статті 280 ЦПК України заочний розгляд справи, коли суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, допускається лише за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 02 вересня 2019 року районний суд призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судові засідання на 09 год. 20 хв. 27 вересня 2019 року та на 09 год. 20 хв. 29 жовтня 2019 року, проте, про день, час та місце розгляду справи відповідача ОСОБА_1 належним чином не повідомив. Позовна заява із додатками, копія ухвали про відкриття провадження у справі та судові повістки повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», без їх вручення відповідачу, отже, останній взагалі не був обізнаний про порушення позовного провадження за вимогами банку до нього та не мав можливості реалізувати свої процесуальні права у справі, що призвело до порушення принципу змагальності сторін та права на справедливий суд, що є доводом апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Таким чином, ухвалюючи заочне рішення по справі, суд першої інстанції припустився порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, колегія суддів виходить з наступного.

По справі встановлено, що 29 червня 2011 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку своїм підписом відповідач підтвердив, що ця Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, станом на 17.07.2019 року відповідач має заборгованість за кредитом у сумі 89 832,08 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 40 148,32 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 14 537,35 грн., пені за прострочене зобов`язання - 30 292,50 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 100 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 4253,91 грн.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 526, 530, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобов`язанні. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов`язковим до виконання; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статті 629, 610, 611, 612 ЦК України).

Оскільки апелянтом не спростовано факт укладення кредитного договору від 29.06.2011 року та неповернення кредитних коштів в сумі 40 148,32 грн., одержаних у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджуються належними письмовими доказами по справі, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Разом з тим, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 14 537,35 грн., правова природа якої позивачем не доведена, та неустойки (пені й штрафів) не можна визнати обґрунтованими.

Відповідно до статті 1054, частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 549, частиною другою статті 551 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, проценти за користування кредитними коштами та розмір неустойки (штрафу, пені), право на яку має кредитор у разі прострочення грошового зобов`язання, поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Посилаючись на договірний характер спірних правовідносин, позивач обґрунтовує свої вимоги витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, та Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», які є в матеріалах справи, проте, їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору № б/н від 29.06.2011 року, оскільки вони не відповідають вимогам статей 207, 1055, 643 ЦК України щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору та договору приєднання в частині погодження сторонами умов кредитування, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що наданий позивачем, визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, в тому числі: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено строк дії договору (12 місяців з моменту підписання з пролонгацією), позовну давність щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат Банку - 50 років (пункт 1.1.7.31), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному порядку і розмірі, а, отже, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У анкеті-заяві від 29.06.2011 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення розміру процентів та відповідальності сторін за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів).

За правилами статей 12, 13, 76-81, 89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

У даному випадку банком не доведено правових та фактичних підстав для стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та неустойки (пені і штрафів).

За відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

По справі встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 29.06.2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), отже, строк виконання зобов`язання за змістом частини другої статті 530 ЦК України визначається моментом пред`явлення вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, вимогу до позичальника про повернення кредиту АТ КБ «ПриватБанк» пред`явлено із поданням даного позову 13.08.2019 року, тому посилання позивача на факт прострочення боржника по виконанню зобов`язання з повернення тіла кредиту станом на 17.07.2019 року є безпідставним.

Відтак, підстав для стягнення з відповідача, крім 40 148,32 грн. тіла кредиту, ще й 14 537,35 грн., як простроченого тіла кредиту, не має.

За наведених обставин позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 14 537,35 грн., пені за прострочене зобов`язання - 30 292,50 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 100 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 4253,91 грн. є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2019 року скасувати та постановити по справі нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.06.2011 року в сумі 40148 грн. 32 коп. тіла кредиту.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 864 грн. 45 коп. понесеного судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1469 грн. 56 коп. судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна