Справа № 333/801/20
Провадження № 2-о/333/94/20
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Тучкова С.С.,

за участю секретаря Шелесько Ю.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Лічман І.І.,

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким просить вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 терміном на 6 місяців.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_2 , яка їй належить на праві власності. Разом з нею в квартирі проживають її син ОСОБА_3 , онука ОСОБА_4 з двома малолітніми дітьми і співмешканець ОСОБА_4 ОСОБА_2 . Тривалий час, ОСОБА_2 створює заявниці неможливі умови проживання у її власній квартирі. Він систематично вчиняє щодо заявниці, її сина і малолітніх дітей онуки домашнє насильство, постійно влаштовує сварки, морально принижує, обзиває, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, ображає на вулиці, застосовує економічне насильство, а саме: жодного разу не сплачував комунальні послуги. ОСОБА_2 ніде не працює, маючи своє житло, відмовляється виїхати з квартири заявниці. Через його постійне переслідування, заявниця не може спокійно мешкати у своїй квартирі. ОСОБА_2 створив нестерпну обстановку щодо заявниці та інших членів сім`ї. З приводу таких неправомірних дій ОСОБА_2 , заявниця зверталася до Комунарського ВП ГУНП в Запорізькій області. 25.12.2019 року Комунарським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було винесено терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 . Вказаним заборонним приписом ОСОБА_2 строком на 3 доби (до 28.12.2019 року) заборонено в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 , зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи від домашнього насильства, заборонено входити та перебувати в місці проживання заявниці. Незважаючи на заборонний припис, ОСОБА_2 продовжує вчиняти домашнє насильство. Приходить до квартири заявниці, поводить себе агресивно, погрожує останній.

З приводу домашнього насильства ОСОБА_1 звернулась до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної допомоги» та до Запорізького місцевого центру з надання БВПД, з заявою про вчинення насильства в сім`ї, де отримала юридичну допомогу.

У судовому засіданні заявник та її представник повністю підтримали заяву і просили суд її задовольнити.

Заінтересована особи ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечував, пояснив суду, що більшість з викладеного у заяві ОСОБА_1 є неправдою. Так, у квартирі заявниці він проживав з осені 2017 року до весни 2018 року та з серпня 2019 року до кінця жовтня 2019 року. В інші періоди часу приходив лише іноді у гості до ОСОБА_4 . Коли мешкав у квартирі, то сплачував комунальні послуги. З ОСОБА_1 у нього склалися неприязні відносини, пов`язані з тим. Що остання постійно до нього чіпляється, ображає нецензурною лайкою, зокрема, називає його «наркоманом, збоченцем». У відповідь він її не ображає, називав лише її у відповідь «старою каргою».

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що він приходься заявниці сином і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 , донькою ОСОБА_4 і її двома дітьми. Час від часу разом з ОСОБА_4 мешкає ОСОБА_2 . Під час спільного проживання у квартирі останній допускає рукоприкладство, погрожує фізичною розправою, ображає ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що вона приходиться ОСОБА_1 рідною сестрою. Зі слів сестри їй відомо, що ОСОБА_2 вчиняє постійні сварки, ображає сестру. Крім того, вона була очевидцем як 25.12.2019 року ОСОБА_2 прийшов за місцем мешкання ОСОБА_1 і почав ображати останню, зокрема, називав її «старою каргою», погрожува її «зарити».

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона живе по сусідству із ОСОБА_1 , і досить часто чує сварки між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , під час яких останній ображає ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона мешкає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом із її двома дітьми, татом ОСОБА_3 і бабусею ОСОБА_1 ОСОБА_2 є її знайомим, раніше з дозволу ОСОБА_1 жив у їх квартирі. З кінця жовтня 2019 року у квартирі не мешкає, лише іноді приходе до неї у гості. Щодо взаємовідносин між ним і ОСОБА_1 зазначила, що між ними декілька разів виникали конфлікти. Ініціатором конфліктів була ОСОБА_1 , яка ображала ОСОБА_2 , називала його «наркоманом», звинувачувала у вчинені пожежі у квартирі. До самої ОСОБА_4 і її дітей ОСОБА_2 насильство не застосовував, а навпаки, завжди допомагав.

Вислухавши заявника, її представника, свідків, заінтересовану особу, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є власником цієї квартири (а.с.3-4).

ОСОБА_2 певний час мешкав за адресою проживання заявниці, а приблизно з жовтня 2019 року приходить у гості до ОСОБА_4 . Також суд враховує, що з пояснень ОСОБА_2 він має інше місце проживання у місті Запоріжжя.

25.12.2019 року Комунарським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було винесено терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 . Вказаним заборонним приписом ОСОБА_2 строком на 3 доби (до 28.12.2019 року) заборонено в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 , зобов`язано залишити місце проживання постраждалої особи від домашнього насильства, заборонено входити та перебувати в місці проживання заявниці (а.с.7).

Як вбачається з пояснень допитаних у судовому засіданні свідків, дослідженого термінового заборонного припису серії НОМЕР_1 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виникають сварки, склалися неприязні відносини. Цей факт ними не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї психологічне і економічне насильство.

Під час судового розгляду було встановлено, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 склалися неприязні відносини, що тягнуть за собою взаємні образи.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства та з урахуванням встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Виходячи з конкретних обставин та зважаючи на потребу в часі для викладення повного тексту рішення, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 3501-3508 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому визначити тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два) місяці з наступними заборонами:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 .

В іншій частині заяви відмовити.

Копію рішення направити до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков