Справа № 521/7506/20
Провадження № 2-з/521/114/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову,

В С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову, в якій він просив суд: 1) заборонити службі у справах дітей Одеської міської ради розповсюджувати, використовувати, передавати "проект висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № 08/3354 від 27.03.2020р., з дати постановлення цієї ухвали і до ухвалення остаточного рішення у даній цивільній справі; 2) заборонити ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП - невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) розповсюджувати, використовувати, передавати "проект висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № 08/3354 від 27.03.2020р., з дати постановлення цієї ухвали і до ухвалення остаточного рішення у даній цивільній справі; 3) заборонити Суворовській районній адміністрації Одеської міської ради розповсюджувати, використовувати, передавати "проект висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , N08/3354 від 27.03.2020р., з дати постановлення цієї ухвали і до ухвалення остаточного рішення у даній цивільній справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2020р. справу передано до розгляду судді Мазун І.А. 14.05.2020р.

Заява мотивована тим, що необхідність застосування заходів забезпечення позову у вигляді видів забезпечення позову, про які зазначено далі, обґрунтовується тим, що Відповідач, не маючи належних доказів, базуючись на своєму бажанню дискредитувати честь, гідність та ділову репутацію позивача, буде використовувати даний висновок у власних цілях. Відповідачами звинувачено позивача (заявника) у вчинені насильства, без жодного рішення суду, яке би вступило в законну дію, або якогось відео підтвердження вчиненим ним таких дій. Поширення такої недостовірної інформації відповідачами призводить до втрати не тільки ділової репутації, але ще і використовується у спорі за дитину. Це несе абсолютно реальні ризики повного знищення ділової репутації фізичної та юридичної особи і, як наслідок, реальну загрозу неможливості ефективного виконання остаточного рішення суду в цій справі. Фактор часу і неможливість розглянути спір по суті в швидкі строки, може повністю унеможливити виконання остаточного рішення суду, в якому буде визначено спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та відкликання даного документу. І хоча формально рішення суду набуде законної сили, виконати його фактично буде неможливо у зв`язку із розповсюдженням такої недостовірної інформації по іншим судовим справам та органам самоврядування та таке інше.

Розгляд клопотання відбувається без повідомлення учасників справи згідно вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними в п. 1-9 цієї частини.

Так, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

На переконання суду, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів, у даному випадку відповідача від можливих недобросовісних дій з боку позивача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів позивача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог.

При цьому, забезпечення позову покликане, не порушуючи принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін, здійснити судом вжиття негайних заходів, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 81, ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.ч.5,6 ст.19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Таким чином, суд непов`язаний висновками певних органів, експертів, оскільки він оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та обставин справи. Жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили, зокрема й висновок органу опіки та піклування.

Разом з тим, заявником не доведено, яким чином забезпечення позову у обраний ним спосіб може попередити утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення майбутніх позовних вимог.

Постановою Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Окрім цього, суд звертає увагу заявника, що вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд не може робити висновки по суті позовних вимог.

Заявник (узагальнюючи його майбутні позовні вимоги та вимоги викладені у відповідній заяві) просить суд зобов`язати відповідачів не розповсюджувати недостовірну інформацію щодо нього, що за своєю природою є предметом доказування майбутнього позову тож задоволення позову у обраний позивачем спосіб призведе до передчасних висновків суду щодо вчинення відповідачами дій, які порушують законні права та інтереси позивача (заявника), що є неприпустимим при вирішенні питання щодо забезпечення позову.

Проте, у заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником, не вказано на реальну небезпеку, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч.3 ст.151 ЦПК України.

Крім того, слід звернути увагу, що відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову шляхом заборони Службі у справах дітей Одеської міської ради та Суворовській районній адміністрації Одеської міської ради розповсюджувати, використовувати, передавати проект вказаного висновку, суд виходить з того, що складання проекту висновку про доцільність позбавлення батьківських прав є повноваженням вказаних органів та їх посадових осіб, що передбачені чинним законодавством України, а суд не є органом, на який покладено повноваження щодо встановлення заборони вказаним особам виконувати покладені на них обов`язки в межах наданих їм повноважень.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони розповсюджувати, використовувати, передавати "проект висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , N08/3354 від 27.03.2020р. фактично робить неможливим розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, що є неприпустимим.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення з урахуванням положень ч.3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України.

Суддя І.А.Мазун