Провадження № 2-з/522/526/20
У Х В А Л А

про розгляд заяви про забезпечення позову

24 вересня 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Домусчі Л.В., дослідивши матеріали заяви представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Одеська міська рада, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання договору недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, зобов`язання приведення у первісний стан,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Одеська міська рада про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання договору недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, зобов`язання приведення приміщення у первісний стан.

Ухвалою суду від 10.09.2020 року позов було залишено без руху з наданням часу на усунення недоліків. Недоліки позову були усунуті представником позивача 16.09.2020 року. Матеріали були отримані суддею 17.09.2020 року.

Із 21.09.2020 року по 23.09.2020 року суддя перебувала у відпустці.

Ухвалою суду від 24.09.2020 року провадження у справі відкрито.

У матеріалах справи наявна заява представника позивачки від 16.09.2020 року, згідно якої просив до розгляду справи по суті застосувати заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони на вчинення реєстраційних дій відносно об`єкту нерухомого майна житлового будинку реєстраційний номер 01, заг. пл.. 144,4 кв.м., житл. пл.. 81,4 кв.м, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 .

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з дійсним позовом, позивач просила скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 від 04.12.2014 року (індексний номер 17715043); скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , вчинене на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт № ОД 73 від 01.04.2015 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ОД 67 від 23.04.2015 року; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13.04.2016 року; зобов`язання відповідачів привести приміщення квартир у первісний стан.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, представник позивача посилався на те, що наразі відповідачу ОСОБА_3 нічого не перешкоджає переоформити на третіх осіб або зробити інші реєстраційні дії зі спірною нерухомістю та вважає, що зазначене значно утруднить виконання можливого рішення по даній справі або зовсім зробить неможливим його виконання.

Відповідно до витягу з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.07.2020 року №217865811, ОСОБА_3 є власником житлового будинку, заг. пл.. 144,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 , починаючи із 13.04.2016 року (дати державної реєстрації).

Також, згідно даної довідки, на спірний об`єкт, а саме на житловий будинок, заг. пл.. 144,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 , було накладено арешт на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 01.04.2016 року (по справі 522/14661/15-ц) та на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2015 року (по справі 522/3725/15-ц).

Отже, суд вбачає, що відносно спірного об`єкту нерухомості існують обтяження, які не скасовані.

При цьому доказів із приводу наміру відповідачки здійснити відчуження чи вчинити будь-які дії з приводу переоформлення прав щодо спірної нерухомості на користь третіх осіб матеріали позову та заяви не містять.

Слід звернути увагу на те, що відсутність достатніх доказів в обґрунтування заяви про забезпечення позову, унеможливлює дати об`єктивну оцінку викладеним у ній обставинам.

Також суд зазначає, що стороною заявника не доведена імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, в зв`язку з чим суд вважає подання даної заяви необґрунтованим та недоведеним.

Таким чином, дослідивши матеріали заяви та надані докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИЛА :

У задоволенні заяви представника позивача - ОСОБА_4 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Одеська міська рада, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання договору недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, зобов`язання приведення у первісний стан, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Л.В. Домусчі