ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/87/20 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представників сторін Мирончик Ю.В. і

Бригідира І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2019 року (ухвалене суддею Грицай К.М., повний текст якого складено 08 жовтня 2019 року) у цивільній справі № 607/11560/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" про стягнення коштів на відшкодування витрат на поховання та спорудження пам`ятника,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 20 серпня 2013 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула його дружина ОСОБА_2 .

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 11 вересня 2014 року винним у ДТП визнано водія автомобіля МАЗ р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належав ТОВ "Агробізнес".

21 березня 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про відшкодування витрат пов`язаних із смертю дружини, однак відповідач частково визнаючи вимоги не відшкодував понесених ним витрат. Повторне звернення 2 квітня 2019 року також не привело до позасудового вирішення спору.

Посилаючись на вказане, позивач просив стягнути на його користь: 3904,00 грн. витрат на поховання, 27000,00 грн. на встановлення надгробного пам`ятника, 3625,00 грн. витрат на поминальний обід (28.09.2013 року).

У червні 2019 року позивач збільшив позовні вимоги, просив застосувати Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", статтю 625 ЦК України та стягнути на його користь понесені ним витрати з врахуванням індексу інфляції в сумі 82894,49 грн., з яких: 62999,67 грн. на відшкодування витрат на встановлення надгробного пам`ятника (27000,00+35999,37 інфляційних втрат); 10316,18 грн. на поховання (3904,00+6412,18 інфляційних втрат); 9578,94 грн. на поминальний обід (3625,00+5953,94 інфляційних втрат).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 3 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Агробізнес" на користь ОСОБА_1 73315,55 грн. Вирішено питання судових витрат у справі.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ "Агробізнес" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт зазначив, що висновок суду про непоширення загального строку позовної давності на вимоги про відшкодування шкоди заподіяної смертю є незаконним. Вказані вимоги не є грошовим зобов`язанням, а тому не може застосовуватись індекс інфляції, який призводить до подвійної відповідальності.

Суд не врахував, що цивільно-правова відповідальність товариства була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "Перша" згідно полісу № АС/2175334 від 10.07.2013 року і позивач не звертався до страхової компанії про відшкодування зазначеної матеріальної шкоди, тому знецінення коштів відбулось внаслідок власної недбалості відповідача та непред`явлення ним своєчасно вимог.

В судовому засіданні представник ТОВ "Агробізнес" апеляційну скаргу підтримала та зіслалась на обставини викладені в ній.

Представник позивача апеляційної скарги не визнав та пояснив, що позивач 21 березня 2016 року звертався до відповідача з вимогами про відшкодування витрат на поховання дружини, надав всі підтверджуючі документи, а тому у відповідача виник обов`язок з відшкодування заподіяної ним шкоди. Зважаючи на втрату купівельної спроможності грошей в умовах інфляції вважає рішення суду законним та обґрунтованим. Визнає, що відшкодування шкоди підлягає зменшенню на суму 13764 грн., які позивач мав право отримати від страхової компанії та відповідно розмір інфляційних втрат становить 20206,35 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок ДТП, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 загинула ОСОБА_2 .

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2014 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який 20 серпня 2013 року в 4 год. 25 хв., керуючи технічно справним автомобілем "МАЗ", р.н. НОМЕР_1 з причепом марки ОДАЗ 83001, р.н. НОМЕР_2 , рухаючись по сухій асфальтованій проїзній автодорозі сполученням Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка зі сторони м. Хмельницький в напрямку м. Волочиськ Хмельницької області, на 209 км + 500 м, поблизу с. Порохня Волочиського району, порушив вимоги п.п. 1.2.; 1.3.; 1.5.; 2.3.б; 10.1. та 1.1. розділу 34 - Дорожня розмітка Правил дорожнього руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.1. (вузька суцільна лінія), яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де скоїв зіткнення з автомобілем VolkswagenLT 35, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля "VolkswagenLT 35", ОСОБА_4 , а також пасажири вказаного автомобіля ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці події.

Позивач є чоловіком ОСОБА_2 і поніс витрати на її поховання в розмірі 3904,00грн., встановлення надгробного пам`ятника 27000,00 грн. та на поминальний обід в розмірі 3625,35 грн. Вказані витрати підтверджуються товарним чеком № 247 від 20.08.2013 року про придбання речей для поховання (труни, вінків, хреста та ін.) на суму 3904,00 грн.; накладною № 76 та прибутковим касовим ордером від 6.08.2014 року, виданим ФОП ОСОБА_12 , згідно яких позивачем придбано та оплачено за пам`ятник 27000,00 грн. (а.с.17,18,19).

21 березня 2016 року позивач звернувся до ТОВ "Агробізнес" із заявою про відшкодування понесених ним витрат, надав вищевказані підтверджуючі документи, однак вони не були відшкодовані відповідачем. 2 квітня 2019 року позивач повторно звернувся з такими вимогами та не отримав відшкодування.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен повністю відшкодувати витрати на поховання та встановлення надгробного пам`ятника, оскільки дружина позивача загинула внаслідок ДТП з вини працівника ТОВ "Агробізнес" ОСОБА_3 під час виконання ним трудових обов`язків. Визначаючи розмір відшкодування шкоди суд застосував індекс інфляції з часу понесення таких витрат згідно розрахунку позивача.

Колегія частково погоджується з таким висновком суду.

Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 цього Кодексу передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Згідно частини 1 статті 1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно частини першої статі 1201 цього Кодексу особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 загинула внаслідок ДПТ яка сталась 20 серпня 2013 року з вини водія ОСОБА_3 , який керував належним ТОВ "Агробізнес" транспортним засобом МАЗ р.н. НОМЕР_1 при виконанні своїх трудових обов`язків.

Згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 11 вересня 2014 року цивільно-правова відповідальність ТОВ "Агробізнес" була застрахована у ПрАт "Страхова компанія "Перша" і на відшкодування моральної шкоди позивачу та його синам суд стягнув з страхової компанії по 4588 грн. кожному.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не з`ясував чи звертався позивач до страхової компанія з заявою про відшкодування витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника та чи проводились такі виплати.

Згідно полісу № АС/2175334 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТОВ "Агробізнес" застрахувало свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ "Страхова компанія "Перша" на строк з 13 липня 2013 року по 12 липня 2014 року. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль МАЗ р.н. НОМЕР_1 .

Представниками сторін після оголошеної у справі перерви надано суду довідки ПрАТ "Страхова компанія "Перша" №2744 від 06.02.2020 року та №2863/С від 18.02.2020 року про те, що будь-які вимоги від ОСОБА_1 до страхової компанії про відшкодування матеріальної шкоди не надходили.

У відповідності до статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Враховуючи те, що відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність у страховій компанії і позивач з вимогами про відшкодування витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника до страхової компанії не звертався, тому стягненню з ТОВ "Агробізнес" підлягає різниця між фактичним розміром шкоди і розміром страхової виплати яку позивач мав право отримати із страхової компанії.

Згідно пункту 27.4 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" загальний розмір витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законом на день настання страхового випадку, що становить 13764,00 грн. (мінімальний розмір заробітної плати станом на 20 серпня 2013 року складав 1147, 00 грн.).

За вказаних обставин позивач має право на відшкодування витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника в розмірі 17140,00 грн. (27000,00+3904,00=30904,00-13764,00).

Пред`являючи вимоги до ТзОВ "Агробізнес" позивач просив визнати відповідальним за завдану шкоду саме товариство, оскільки винним у вчиненні ДТП, й відповідно, особою, яка завдала збитків визнано водія ТзОВ "Агробізнес" ОСОБА_13 ., а водій іншого автомобіля загинув на місці ДТП.

Доводи апелянта про безпідставне незастосування судом наслідків спливу позовної давності не заслуговують уваги суду, оскільки відповідно до пункту 3 частини 1 статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, заданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, крім завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування індексу інфляції виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Таким чином доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для застосування індексу інфляції колегія суддів оцінює критично.

Разом з тим колегія суддів враховує те, що позивач з вимогами до відповідача вперше звернувся 21 березня 2016 року та надав відповідні документи на підтвердження понесених ним витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника, а тому саме з цього часу у відповідача виник обов`язок з відшкодування цих витрат. За відсутності вказаних документів та звернення особи, яка понесла такі витрати обов`язок у відповідача не виникає.

Факт надання товарного чеку №247 від 20.08.2013 року про понесені витрати на поховання в розмірі 3904,00 грн та накладної і квитанції до прибуткового касового ордеру №76 від 06.08.2014 року про витрати на встановлення надгробного пам`ятника в розмірі 27000,00 грн. підтверджується відповіддю ТОВ "Агробізнес" від 18 квітня 2016 року на звернення позивача, в якій відповідач визнав право позивача на відшкодування таких витрат та просив надати свідоцтво платника ПДВ ФОП ОСОБА_12 (а.с.16).

З вимогами про відшкодування витрат на поховання позивач звернувся до суду 15.05.2019 року.

Відповідно до статтей 12-13 ЦК України, які регулюють межі здійснення цивільних прав , особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійснення своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі , а також зловживанням правом в інших формах.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що індекс інфляції слід застосувати з квітня 2016 року, коли позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування витрат на поховання і встановлення надгробного пам`ятника, які не були проведені з вини відповідача. Оскільки індекс інфляції з квітня 2016 року по травень 2019 року становить 144.9, то стягненню підлягають інфляційні втрати 7695,86 грн. (17140,00 х144,9:100=24835,86-17140,00=7695,86 ).

Таким чином рішення суду слід змінити, зменшивши суму стягнення з 73315,55 грн до 24835,86 грн. (17140,00 +7695,86).

Згідно пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статті 141 цього Кодексу, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору та часткове задоволення апеляційної скарги, відповідачу слід компенсувати судовий збір пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги в розмірі 1901,79 грн. за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2019 року змінити, зменшивши суму стягнення з 73315 гривень 55 копійок до 24835 гривень 86 копійок.

Судові витрати в розмірі 1901,79 грн компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" (місцезнаходження: с.Токи, Підволочиський район, Тернопільська область, код за ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає як така, що постановлена у малозначній справі.

Повний текст постанови складено 11 березня 2020 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ткач О.І.