Справа №167/1735/19
Провадження №2/167/81/20
РІШЕННЯ
03.03.2020 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Сіліча І.І.
секретаря судових засідань - Ісакової Н.Ю.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду міста Рожище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -
ВСТАНОВИВ:
26.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 14 листопада 2017 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони неодноразово намагалися зберегти сім`ю, налагодити відносини, однак не вдалося. На даний час проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, вважає, що подальше спільне життя є неможливим. Разом з тим, малолітня дочка проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. Вказує, що відповідач працевлаштований на дитячій гуртівні іграшок в м.Луцьку, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання їх спільної доньки. Враховуючи викладене, просить суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 14.11.2017 року виконавчим комітетом Береської сільської ради Рожищенського району за актовим записом №6, а також з уточненням позовних вимог просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
В підготовче засідання позивач не з`явилась, суду надано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності.
Відповідач в підготовче засідання не з`явився, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 3 ст.200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.
Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14.11.2017 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Береської сільської ради Рожищенського району Волинської області, актовий запис №6, свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с.5).
Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).
Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Неодноразово намагалися зберегти сім`ю, налагодити відносини, однак не вдалося. Проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально.
За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.
Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ».
Відповідно до вимог ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Пунктом 2 ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Як слідує зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні малолітньої дочки у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч.3 ст.181 СК України.
Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має.
Зі змісту позовної заяви слідує, що відповідач ОСОБА_2 працює на дитячій гуртівні іграшок в м.Луцьку, розмір його заробітної плати суду не відомий.
Позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Рожищенському УСЗН та отримує щомісячно одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. (а.с.10).
Малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здорова, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має.
Будь-яких доказів іншого, сторонами надано не було, а судом в ході розгляду справи не здобуто.
Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання.
Частиною 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивач довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення аліментів, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.
Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
З даною позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулася 26.12.2019 року (а.с.2), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.
На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.
Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
При цьому ч.1 ст.142 ЦПКУкраїни визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 384,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 768,40 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу слід повернути безпосередньо позивачу з державного бюджету 384,20 грн., а 384,20 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі ст.ст. 24, 55, 56, 112, 180, 181, 182, 183 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 142, 200, 206, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцем с.Шепель, Луцького району, Волинської області та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженкою с.Ворончин, Рожищенського району, Волинської області, зареєстрований 14 листопада 2017 року виконавчим комітетом Береської сільської ради Рожищенського району Волинської області, актовий запис №6 розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_4 ».
Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.12.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно квитанції 0.0..1 від 26.12.2019 року, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. Оригінал вказаної квитанції залишити в матеріалах цивільної справи Рожищенського районного суду Волинської області №167/1735/19.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 03.03.2020 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч