Справа №524/4738/20
Провадження №2/524/2206/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Андрієць Д.Д., за участю секретаря - Кулинич М.М., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Горбаль Н.В., відповідача - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи - служба у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА ТА ТРЕТЬОЇ ОСОБИ, ЯКА НЕ ЗАЯВЛЯЄ САМОСТІЙНИХ ВИМОГ НА ПРЕДМЕТ СПОРУ

Свої вимоги позич, ОСОБА_1 , мотивувала тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .. В 2018 році шлюб між сторонами було розірвано. Судовим наказом Автозаводського районного суду м.Кременчука з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина. Станом на 01.07.2020 заборгованість відповідача становить 38082,56 грн. В червні 2020 року відповідачем складено заяву про те, що він не заперечує проти усиновлення його малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 .

Відповідач не забезпечує належного виховання, харчування, медичного догляду та лікування малолітнього сина та свідомо ухиляється від спілкування з дитиною.

В підготовчому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити з підстав, визначених у позовній заяві.

Орган опіки і піклування - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради надіслав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечував.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позов визнав. Зазначив, що він не бажає підтримувати відносини із дитиною та не заперечує проти його виховання та усиновлення чоловіком позивача.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /дошлюбне прізвище ОСОБА_1 / є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16.03.2016 Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис 271(а.с.11).

Шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 29.10.2018 по справі 524/6929/18

Згідно довідки Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), станом на 01.07.2020 заборгованість ОСОБА_2 із сплати аліментів становить 38082,56 грн(а.с.14-15)

01 червня 2020 року ОСОБА_2 було складено заяву, в якій останній надав свою згоду на усиновлення його сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.25)

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України(далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В справі «Ilya Lyapin v. Russia», справа №70879/11, Страсбург, 30.06.2020, §44, 47, Європейський суд з прав людини зазначив про те, що в даний час існує широкий консенсус - у тому числі в міжнародному праві - на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси мають бути першочерговими. Як правило, інтереси дитини диктують, що зв`язки дитини зі своєю сім`єю повинні підтримуватися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною і це може завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Розірвати такі зв`язки означає відірвати дитину від коріння, що може бути зроблено лише у виняткових обставинах; необхідно зробити все для збереження особистих відносин і, якщо це необхідно, для відновлення сім`ї. Оцінюючи, чи був оскаржений захід "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен врахувати, чи були, зважаючи на справу в цілому, причини, виправдані для оскаржуваного заходу, "відповідні та достатні" для цілей § 2 статті 8 Конвенції. З цією метою Суд повинен з`ясувати, чи проводили вітчизняні суди поглиблену перевірку всієї сімейної ситуації та цілу низку факторів, зокрема факторів фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру, і чи врівноважена та розумна оцінка відповідних інтересів кожної людини з постійною турботою про визначення того, яке найкраще рішення буде для дитини.

Суд враховує заяву ОСОБА_2 , адресовану компетентним органам, посвідчену приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом Д.О., в якій ОСОБА_2 надав згоду на усиновлення його малолітнього сина ОСОБА_3 . Крім того, суд приймає до уваги становлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків та не бажання останнього підтримувати зв`язок із сином.

Крім того, суд приймає до уваги те, що на даний час малолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю, її чоловіком, ОСОБА_4 , та малолітньою сестрою.

На переконання суду, подані позивачем докази, що стосуються її майнового стану та стану здоров`я в даній справі не мають правового значення, з огляду на те, що при вирішення спорів про позбавлення батьківських прав судом в першу чергу досліджуються докази, які свідчать про зв`язок дитини із батьками та докази, які б підтверджували невиконання відповідачем батьківських обов`язків.

Враховуючи встановлені судом обставини, ставлення ОСОБА_2 до вирішення спору щодо позбавлення його батьківських прав, приймаючи до уваги невиконання відповідачем батьківських обов`язків, суд вважає вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 840,80 грн та комісії в сумі 25 грн.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати в сумі 865,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.09.2020

Суддя Д.Д.Андрієць