Справа № 487/1700/14-ц
Провадження № 2-зз/487/11/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді Притуляк І.О.,

за участю секретаря судового засідання Янковець Г.А.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментів та пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову застосованих за ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.02.2014 року, щодо арешту 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.12.2013 року №2/487/1291/13 належить на праві власності ОСОБА_2 .

В обґрунтування зазначив, що при розгляді цивільної справи №2/487/1230/14, за його заявою, ухвалою суду від 25.02.2014 року, було накладено арешт на вищезазначене майно.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2014 року з ОСОБА_2 на його користь стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 28780 грн. тасудовий збір у розмірі 287,80 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2020 року по справі №487/123/20 затверджено мирову угоду від 08 січня 2020 року, укладену між ним та ОСОБА_3 . Згідно якої ОСОБА_3 передала належну їй частку кв. АДРЕСА_2 , у власність ОСОБА_1 в рахунок сплати вищезазначених грошових коштів

Однак в зв`язку з накладеним арештом, він позбавлений можливості розпорядись належним йому на праві власності майном. У зв`язку з чим просив скасувати заходи забезпечення позову.

ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд заяви за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

ОСОБА_3 в призначене судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно, належним чином.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються клопотання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення заявленої вимоги, приходить до наступного.

Судом встановлено, що в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.02.2014 року було накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.12.2013 року №2/487/1291/13 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відомості про реєстрацію обтяження нерухомого майна було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( витягу №18688856 від 06.03.2014 року)

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 28780 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 287,80 грн.

08.01.2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заключили мирову угоду на стадії примусового виконання виконачвого листа, виданого на підставф вищезазначеного рішення суду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2020 року по справі №487/123/20 прийнято та затверджено мирову угоду від 08 січня 2020 року, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Згідно якої, боржник ОСОБА_3 передає квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.11.2019року, індексний номер 49715606, у власність стягувача ОСОБА_1 у день укладення цієї Мирової Угоди,чим погашається заборгованість по справах: №2/487/2191/13,№2/487/2438/14,№2/487/2191/14, № 2/487/2770/15, №2/487/3298/17, №487/6240/18, №487/6240/18, №487/6240/18, №487/1230/2014, №487/3298/17 провадження № 2/487/253/18.

Пунктом 10 Постанови Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що на даний час відпала необхідність у застосуванні прийнятого за ухвалою суду заходу забезпечення позову, у вигляді арешту майна, таким чином заява ОСОБА_1 є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати арешт 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка на підставі рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 03.12.2013 року №2/487/2191/13 належить на праві власності ОСОБА_2 , накладений ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.02.2014 року по справі №2/487/1230/14.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів.

Повне судове рішення складено 16.03.2020 року

Головуючий суддя: І.О.Притуляк