Справа № 331/147/20
Провадження № 2 /331/643/2020
06 травня 2020 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Жукової О.Є.
за участю секретаря Качан К.К.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
Позивач в грудні 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 36 700, 76 гривень.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2020 року по справі відкрите провадження.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 квітня 2020 року по справі до участі залучено в якості співвідповідача ОСОБА_2 .
В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.
Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, відзив на позов не надали, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" "індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; "житлово-комунальні послуги- результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг".
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" "комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами".
Учасниками відносин у сфері житлово-комунальні послуги є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг, відповідно до ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Як вбачається з матеріалів справи, на відповідача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , відповідно до якого Концерном «МТМ» надавалися послуги з теплопостачання в квартирі АДРЕСА_1 .
Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач ОСОБА_1 за період з 04.2016 року по 03.2019 року має заборгованість в сумі 36 700, 76 гривень.
Проте, згідно довідки з Департаменту реєстраційних послуг ОСОБА_1 був зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 з 06.12.1985 по 02.12.2014 року, а згідно довідки з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМ УДМС в м. Києві та Київській області з 12.12.2014 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а отже споживачем послуг, які надавалися у вказану квартиру з квітня 2016 року по березень 2019 року не був.
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.05.2019 року ОСОБА_2 є власником квартири за адресою : АДРЕСА_2 з 07.11.2014 року .
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт споживання послуг відповідачем 1 ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки останній з 02.12.2014 року за вказаною адресою не зареєстрований , власником квартири на момент утворення заборгованості не був, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.
Крім того, щодо позовних вимог солідарного стягнення вказаної заборгованості з відповідача 2 - ОСОБА_2 суд зазначає наступне.
Так, згідно відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 Концерном «МТМ» надавалися послуги з теплопостачання в квартирі АДРЕСА_1 .
Згідно розрахунку суми позову встановлено, що заборгованість за послуги з теплопостачання за вказаною адресою виникла за період з 04.2016 року по 03.2019 року.
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.05.2019 року ОСОБА_2 є власником квартири за адресо: АДРЕСА_2 з 07.11.2014 року .
Згідно пп.1,5 ч.2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ст.ст.67, 68, 162 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
За змістом ч. 3 ст.24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за постачання теплової енергії, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачем.
Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт споживання послуг відповідачем 2 ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки останній є власником квартири на момент утворення заборгованості, наявність заборгованості, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 901 ЦК України, ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки щодо подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повний текст судового рішення складено 06 травня 2020 року .
Суддя: О. Є. Жукова