Номер справи 623/493/20
Номер провадження 2/623/391/2020
РІШЕННЯ

іменем України

04 березня 2020 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Одарюка М.П.,

за участі секретаря судового засідання Костенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюм справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з нерухомого майна,-

встановив:

11 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з позовом , в якому просить суд зняти арешт нерухомого майна за об`єктом обтяження невизначено майно, все майно у межах суми стягнення відносно ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізюм Харківської області, накладений 20 квітня 2010 року Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області на підставі судового наказу Господарського суду від 04 грудня 2009 року № 61/248 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Українська пивна компанія Харків», боргів на загальну суму 144752,08 грн., та скасувати запис про обтяження арешт нерухомого майна реєстраційний номер 9747486 від 20.04.2010 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача, ОСОБА_3 , після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі на частки нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , а саме частка у спільній власності, що належала ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖРЕП -1 17 грудня 1998 року та зареєстрованого у Ізюмському БТІ 03.01.1999 року, а також частки,які вона фактично прийняла у спадщину, але не оформила своїх спадкових справ, після смерті чоловіка, ОСОБА_2 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_2 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Частка у вищезазначеному спільному майні ОСОБА_2 була прийнята його дружиною ОСОБА_3 та сином ОСОБА_2 , які на час смерті спадкодавця постійно проживали з ним. У подальшому відповідна частка у спільному майні ОСОБА_2 ,яку він набув 07.01.2015 року ,перейшла його матері ОСОБА_3 ,яка на час смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) постійно проживала з ним. Отже у складі спадкового майна після смерті ОСОБА_3 є 1/6 частка квартири, права на яку належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 брату позивача, ОСОБА_2 .

Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_3 . Під час вчинення нотаріальних дій з приводу оформлення спадщини, позивачу стало відомо, що за життя ОСОБА_2 на невизначене майно ( все майно у межах суми стягнення) накладено арешти Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції на підставі судового наказу, виданого Господарським судом 04.12.2009 року № 61/248, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Українська пивна компанія Харків» боргів на загальну суму 144752,08 грн. Й хоча на час накладення арешту ( 20.04.2010р) ОСОБА_2 не володів нерухомим майном, а набув 1/6 частку вищевказаної квартири лише 07.01.2015 року, після смерті батька ОСОБА_2 та невдовзі помер сам (14.07.2016)- арешт є чинним на теперішній час.

Як свідчить Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт, який зареєстровано в реєстрі 20.04.2010 року за № 9747486. Арешт накладався в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання судового наказу, виданого Господарським судом 04.12.2009 року № 61/248, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Українська пивна компанія Харків» боргів на загальну суму 144752,08 грн. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (спец розділ) виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 перебували на виконанні в період з 21.01.2010 р. по 30.12.2010 р. та з 12.05.2011 р. по 21.12.2011 року. 21.12.2011 року виконавчий документ повернуто стягувачеві за п.2 ч.1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) та повторно до органів виконавчої служби не надходив. Виконавчі провадження знищені. На теперішній час у відділі виконавчої служби відсутнє вищевказане виконавче провадження, що підтверджено довідкою від 07.02.2020 р. № 20236.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 07.02.2020 р. за № така юридична особа як ТОВ «Українська пивна компанія Харків» не зареєстрована, однак арешти, накладені виконавчої службою, в процесі виконання вищевказаного виконавчого документа, на теперішній час не знято.

У відзиві, наданому відповідачем на адресу суду 19 лютого 2020 року, відповідач вказує на те, що у вирішенні питання про зняття арешту з всього майна, що належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 покладаються на розсуд суду. Відповідач поясняє,що згідно інформації, що міститься у спецрозділіл Автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні в Ізюмському ВДВС ГТУЮ у Харківській області перебували виконавчі документи де стороною вступав ОСОБА_2 у 2009-2011 роках. У зв`язку з ухиленням боржника від сплати боргів, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. У період з 2009 -2011 виконавчі провадження були завершені, а виконавчі документи повернуті стягувачу з підстав, передбачених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент завершення виконавчих проваджень). У зв`язку з тим, що виконавчі провадження, завершені у 2010-2011 роках, знищені, у відділу виконавчої служби відсутня можливість надати суду копії постанов про завершення вказаних вище виконавчих проваджень.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10,11).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9). ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.8). ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 проживали за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12,13).

Із копії свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1998 року, виданого ЖРЕП -1 та зареєстрованого в Ізюмському БТІ 13 січня 1999 року вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ( а.с.15).

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області 16 жовтня 2019 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно листа приватного нотаріуса Ізюмського міського нотаріального округу Мацокіної Н.О. від 14.02.2020 після смерті гр.. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена спадкова справа № 79/2019, яка зареєстрована у спадковому реєстрі за реєстраційним номером 64897906. Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.10.2019 року за № 57931896. Заповіти відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 16.10.2019 року за № 57931906. Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповіти відсутні та спадкова справа не заводилась, що підтверджено Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 57931862 та № 57931851 від 16.10.2019 року.

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між чоловіком ОСОБА_2 та дружиною ОСОБА_4 розірвано 21 грудня 2005 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 249.

Як видно зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №199532617, сформованої 10.02.2020 року 20.04.2010 року Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 (реєстраційний номер обтяження 9747486) (а.с.16).

Наразі, встановлені судом обставини є підставою для висновку, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яким є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , однак не може реалізувати своє право спадкоємця з огляду на те що зазначене майно перебуває під арештом, як власність ОСОБА_2 , що накладений Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції в Харківській області 20.04.2010 року на виконання судового наказу № 61/248 від 04.12.2009 року виданого Господарським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ « Українська пивна компанія Харків» боргів на суму 144752,08 грн.

Крім того, судом встановлено, що зазначена квартира, арештована Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції, не перебувала у приватній власності померлого ОСОБА_2 .

Оскільки арештована квартира АДРЕСА_1 не належить і ніколи не належала на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується наданими доказами у справі: саме свідоцтвом про право власності на житло від 17 грудня 1998 року, перебувала у приватній власності спадкодавця ОСОБА_3 , а також ОСОБА_2 та позивача, то підстави для подальшого арешту майна відсутні.

Відповідно до правил статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4.17. п 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, «якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва затримується до зняття арешту».

Враховуючи норми частини 2 статті 1220 ЦК України про те, що часом відкриття спадщини є день смерті особи, то саме з цього дня позивачу належить спадщина після померлої ОСОБА_3 .

З огляду на те, що позивач є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , то за встановлених судом обставин відсутності підстав для обтяження майна, має право на отримання у власність спадкового майна. Однак та обставина, що спадкове майно перебуває під арештом, є порушенням його законних прав та інтересів.

Згідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Правилами статті 391 ЦК України встновлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) зазначено, що арешт застосовується державним виконавцем для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частина 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Зважаючи на те, що у судовому засіданні встановлено, що арешт, накладений на вказану квартиру, не знято за відсутності виконавчого провадження на виконанні, за яким таке накладення відбувалось, тому аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення в частині звільнення вказаної квартири з-під арешту.

Отже, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про зняття арешту з майна підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 89, 259, 264, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з нерухомого майна, задовольнити.

Зняти арешт нерухомого майна за об`єктом обтяження невизначено майно, все майно у межах суми стягнення відносно ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізюм Харківської області, накладений 20 квітня 2010 року Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області на підставі судового наказу Господарського суду від 04 грудня 2009 року № 61/248 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Українська пивна компанія Харків», боргів на загальну суму 144752,08 грн., та скасувати запис про обтяження арешт нерухомого майна реєстраційний номер 9747486 від 20.04.2010 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М.П. Одарюк