Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року смт Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.,

при секретареві Савенко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, в якому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи свій позов позивач вказала, що з 10 вересня 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . З вересня 2016 року з відповідачем вони почали проживати окремо і вона з дитиною переїхала жити до своїх батьків до м Красноармійська Донецької області. З травня 2017 року вона та її син проживають в орендованій квартирі, де за місцем проживання отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року шлюб між нею та відповідачем розірваний. Також рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2017 року на її користь з відповідача на утримання сина були стягнуті аліменти. З часу, коли відповідач проживає окремо, дитина знаходиться на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання обов`язків з утримання і виховання сина, не цікавиться його долею, не бере участі в його житті.

Під час підготовчого провадження позивач надала додаткові докази щодо несплати відповідачем аліментів на утримання дитини та умов їхнього проживання, які просила долучити до матеріалів. Протокольною ухвалою суду від 02 грудня 2019 року дані доказі долучені до матеріалів справи.

Також під час підготовчого провадження від органу опіки та піклування надійшла копія висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо його сина ОСОБА_4 . Протокольною ухвалою суду від 02.12.2019 даний висновок долучений до матеріалів справи.

До початку судового засідання від позивач надійшло клопотання, в якому вона просила розглядати справу за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник органу опіки та піклування Горбань В.І. також надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, підтримала висновок органу опіки та піклування.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщувався належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позову з таких підстав.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дитини, де у частинах 2 і 3 цієї статті зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно дитини.

В пункті 16 Постанови Пленуму № 3 від 30.03.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Верховний Суд України зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач та відповідач дійсно з 10 вересня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який у судовому порядку був розірваний 20 лютого 2017 року.

Від даного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2016 року сторони проживають окремо. Позивач та її син з того моменту переїхали до м Покровська Донецької області, де позивач спочатку проживала з батьками, а з 01 травня 2017 року проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач та її син має статус внутрішньо переміщених осіб.

На цей час позивач працює, син знаходиться на повному її утриманні, отримує усе належне для розвитку, відвідує дитячий садок.

Відповідач, з якого судовим рішенням від 15.02.2017 стягнуті аліменти на користь позивача для утримання їхнього малолітнього сина в розмірі ј частики доходу, в утриманні (з серпня 2017 року) та вихованні дитини участі не приймає, не цікавиться життям, потребами і долею сина. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.07.2019 складала 42574,35 грн.

Усі вказані обставини підтверджуються наданими позивачем доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб сторін; копією свідоцтва про народження дитини; копією рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07.12.2017, яким шлюб сторін розірваний; копією рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.02.2017, яким з відповідача стягнуті аліменти; копіями довідок ВПО від 13.01.2017 та 22.03.2017; наказом по ПриватБанку на відпустку ОСОБА_1 з 09.09.2018 по 18.09.2019; копією довідки про стан здоров`я ОСОБА_4 від 05.09.2018; актом обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; договорами оренди квартири від 01.05.2017 та від 01.08.2019; декларацією та довідкою про укладення декларації на обслуговування ОСОБА_4 сімейним лікарем; довідками з ДНЗ № 3 «Світлячок» № 34 від 12.11.2018 та № 32 від 02.08.2019; довідкою КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» та побутовою характеристикою позивача № 20911 від 08.11.2018; розрахунками заборгованості зі сплати аліментів та постановами Довжанського міського ВДВС про встановлення обмежень щодо відповідача ОСОБА_2 .

Висновком органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області від 16.08.2019 № 08/26-1465 визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 .

Суд погоджується із даним висновком органу опіки та піклування, оскільки факти, викладені в ньому знайшли підтвердження на підставі наведених вище доказів в судовому засіданні. Відповідач їх доказами не спростував, відзив на позов не надавав.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання власного сина, його слід позбавити батьківських прав відносно останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м Довжанська Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 , позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Донецька, громадянина України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м Довжанська Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_2 , судовий збір, сплачений за подання позову до суду, в сумі 704,80 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України, яке може бути оскаржене безпосередньо до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання та підписання повного тексту рішення, але не пізніше строку завершення карантину.

Повний текст рішення складений та підписаний 16 квітня 2020 року.

Головуючий: