Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9825/19 Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 54 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/9825/19 за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія імені Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія імені Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Семенцової Л.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що з 17.10.1994 вона працювала у КП «Житомирська обласна філармонія ім. Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради на різних посадах, а 01.03.2019 її було переведено на посаду начальника концертного відділу. Наказом № 50-к від 30.05.2019 її було звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Зазначала, що звільнення є незаконним, оскільки 21.05.2019 та 29.05.2019 їй було оголошено дві догани за невиконання посадових обов`язків, про що зазначено у вищевказаному наказі про звільнення, проте після того, як вона була двічі притягнута до дисциплінарної відповідальності, ніякого дисциплінарного проступку остання не допускала. Незаконним звільненням їй також було завдано моральну шкоду. Тому, позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ № 50-к від 30.05.2019 про її звільнення з роботи та зобов`язати відповідача поновити її на посаді начальника концертного відділу КП «Житомирська обласна філармонія ім. Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради з 30.05.2019, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.05.2019 по день фактичного поновлення на роботі, а також 17160,00 грн на відшкодування моральної шкоди, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія ім. Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради № 50-к від 30 травня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника концертного відділу. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника концертного відділу комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія ім. Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради з 31 травня 2019 року. Стягнуто з комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія ім. Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 38997,23 грн за вирахування податків та обов`язкових платежів та 700,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія ім. Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради на користь ОСОБА_1 1536,80 грн судового збору та у дохід держави 1536,80 грн судового збору. У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

В апеляційній скарзі комунальне підприємство «Житомирська обласна філармонія імені Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, в іншій частині рішення суду залишити без змін. Вказує, що висновок суду про те, що ОСОБА_1 було двічі притягнуто до відповідальності одного виду (дисциплінарної) за одне і те ж правопорушення є таким, що не відповідає обставинам справи, при цьому, суд визнав їх встановленими, хоча вони доведені не були.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 з 17.10.1994 працювала в КП «Житомирська обласна філармонія ім. Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради (раніше ДКП «Житомирська філармонія») на різних посадах, а 01.03.2019 позивача було переведено на посаду начальника концертного відділу.

Наказом № 05-Д від 21 травня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання посадових обов`язків, а саме п.2.6. не складено та не подано жодного календарного плану запланованих заходів, п.2.8. не організовано жодного виїзного концерту артистів та колективів філармонії, не забезпечено виконання інструкції про продаж квитків (фото-звіти робочого дня, наказ №26-К від 02.04.2019), п.2.13. не організовано інформаційну діяльність ( фото, відео зйомки концертів), п.2.15. незадовільну роботу з організації концертів ( скасування та перенос запланованих концертів), п.2.17. не залучено жодного спонсора, п.2.19 малу організацію квитків працівниками концертного відділу ( немає наповненості концертної зали), п.2.26. ігнорування в організації та відповідальності за роботу з проектором, на підставі висновків робочої групи від 15.05.2019 щодо роботи концертного відділу.

Наказом №06-Д від 29 травня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання посадових обов`язків та незабезпечення належної роботи концертного відділу в реалізації квитків, що призвело до проведення збиткових концертів Тернопільської обласної філармонії 21 травня 2019 року та Концерту заслуженої артистки України О. Гончарук 24 травня 2019 року.

Наказом №50-К від 30 травня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність наказу № 50-К від 30 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а відтак і її звільнення з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України, обов`язковою вимогою застосування якої є систематичність порушення трудової дисципліни чи невиконання покладених обов`язків або вчинення нового дисциплінарного проступку протягом року.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що визначено ст. 61 Конституції України.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України допускається розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення.

З такої підстави працівник може бути звільнений лише за проступок, який пов`язаний з роботою і вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 роз`яснено, що за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП) і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Відповідно до статі 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно ч. 4 ст. 149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

В наказі №50-К від 30 травня 2019 року зазначено, що наказ видано на підставі протоколу робочої групи від 30 травня 2019 року, наказу №05-Д від 21 травня 2019 та наказу №06-Д від 29 травня 2019 року.

З протоколу засідання робочої групи Житомирської обласної філармонії ім.С.Ріхтера від 30 травня 2019 року вбачається. що на засіданні робочої групи виступила директор-розпорядник Козир Ю.В., яка зазначила, що бандуристка тріо « ОСОБА_2 » ОСОБА_3 Ніконорова сама продала білети на суму 10 790,00 грн та організувала глядацьку залу на звітний концерт тріо «Музика ІНФОРМАЦІЯ_1 », якій відбувся 28 травня 2019 року. Вона обурена тим, що з причин відсутності глядачів (концертним відділом не продано жодного білету), відміняється концерт для вагітних «Сонати для маляти», запланований на 31 травня 2019 року. З виступу начальника рекламного відділу ОСОБА_4 вбачається, що реклама концертів для вагітних «Сонати для маляти» розпочалася з лютого 2019 року.

Наказ №50-к від 30 травня 2019 про звільнення ОСОБА_1 за п.3 ст. 40 КЗпП України не містить вказівки на те, яке трудове правопорушення вона скоїла після 29 травня 2019 року, а саме 30 травня 2019 року, яке стало приводом до звільнення.

До того ж і матеріали справи не містять доказів допущення ОСОБА_1 порушення трудової дисципліни після оголошення їй другої догани 29.05.2019 та до її звільнення 30.05.2019. Між цими датами минув лише один день.

Встановлено та не заперечувалося сторонами, що концерт тріо бандуристів «РаДана» відбувся 28 травня 2019 року, а реклама концерту для вагітних «Сонати для маляти» розпочалася за місяць до його проведення, а саме з 01 травня 2019 року.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що звільнення ОСОБА_1 з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, відбулося 30.05.2019 за вчинки, які вона вчинила до 29 травня 2019 року. Тобто, до другого наказу №06-Д від 29 травня 2019 року, за яким ОСОБА_1 оголошено догану.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 згідно наказу відповідача 50-к від 30 травня 2019 року.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягав стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 , визначений судом першої інстанції відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону (ст. 237-1 КЗпП України) містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно зі ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язку і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд першої інстанції врахував конкретні обставини справи (незаконність звільнення, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, зокрема, враховано тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану та правильно визначив суму компенсації у розмірі 700 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що 30 травня 2019 року відповідачу з доповідної ОСОБА_5 стало відомо, що концерт для вагітних "Сонати для маляти", запланований на 31 травня 2019 року скасований, а з доповідної ОСОБА_6 стало відомо, що концентр тріо бандуристів «РаДана» організований не силами ОСОБА_1 , а солісткою тріо бандуристів «РаДана» на правильність судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність прийнятого рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і на законність оскаржуваного рішення не впливають, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія імені Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 03 березня 2020 року.

Головуючий

Судді