Житомирський апеляційний суд
Справа №2-831/11 Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р.А.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 2-831/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Галагуз Віталій Васильович

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 26 серпня 2011 року, яка постановлена суддею Галасюком Р.А. в м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У серпні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 55 776,26 грн. Під час розгляду справи банк подав заяву, в якій просив з метою забезпечення позову тимчасово обмежити боржників - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобов`язань за кредитним договором № 24-552/07-ШД від 14.08.2007 року.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 26 серпня 2011 року забезпечено позов шляхом обмеження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Галагуз В.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Банку щодо тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон. Зазначає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а саме щодо наявності в його діях такої ознаки як «ухилення» від виконання боргових зобов`язань, оскільки позивачем не було надано суду жодних доказів ухилення апелянта від виконання своїх зобов`язань, як і доказів на підтвердження тих обставин, що він намагається виїхати з території України, щоб не виконувати рішення суду.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Галагуз В.В., просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати обмеження у праві виїзду його довірителя за межі України.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанцій виходив з того, що невжиттям заходів забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду відповідачів за межі України може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

У розумінні п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Повноваження судів першої інстанції при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст.151 ЦПК України (в редакції 2004 року) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Перелік заходів забезпечення позову було визначено в ст. 152 ЦПК України.

Серед видів такого забезпечення стаття 152 ЦПК України не передбачала вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст.33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Стаття 6 цього Закону (на час подання заяви про забезпечення позову) передбачала, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Таким чином, ураховуючи, що в Цивільному процесуальному кодексі України була відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.ст.151,153 ЦПК України (в редакції 2004 року), застосувати такий захід забезпечення позову як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у зв`язку з порушенням у суді цивільної справи, слід дійти висновку про те, що суд першої інстанції застосував зазначений спосіб забезпечення позову з порушенням норм Цивільного процесуального кодексу України.

Порушення судом зазначених вимог є порушенням принципу верховенства права, проголошеного Конституцією України, та вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вирішення справи судом, встановленим законом, оскільки ухвала про забезпечення позову прийнята судом поза межами його компетенції, тому в розумінні цих норм права не можна визнати, що ухвала постановлена «судом, встановленим законом».

Вказані обставини не були враховані судом під час постановлення ухвали про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2 , а тому ухвала у даній частині підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Галагуз Віталій Васильович - задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 26 серпня 2011 року в частині тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2 , без вилучення паспорта скасувати та постановити у даній частині нове судове рішення.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в частині забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 травня 2020 року.

Головуючий Судді