КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи 754/15082/19

провадження номер № 22-ц/824/8146/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2020 року у складі судді Галась І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року розірвано шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Вказувала, що 22 жовтня 2018 року Деснянським районним судом міста Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Зазначала, що на даний час у зв`язку із значним подорожанням продуктів харчування, товарів першої необхідності для дітей та зростання тарифів на житлово-комунальні послуги, розмір аліментів, який сплачує відповідач на утримання дітей, є недостатнім для забезпечення нормального рівня їх життя. Вказувала, що відповідач ОСОБА_2 приховує свої реальні доходи, зокрема, він без реєстрації у встановленому законом порядку надає послуги з ремонту автомобілів та їх тонування. Відповідно до даних Головного управління статистики у місті Києві середня заробітна плата у місті Києві станом на липень 2019 року у сфері надання послуг з ремонту автотранспортних засобів становить 16 858 грн 00 коп. у місяць, проте відповідач сплачує аліменти на утримання дітей як непрацюючий. Крім того, відповідач 20 квітня 2019 року зареєстрував на своє ім`я автомобіль «Mersedes Benz», 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі митної декларації від 18 лютого 2019 року №1000300/2019/398110 Київської митниці ДФС, вартість якого становить близько 10 000 - 15 000 доларів США. Однак відповідач аліменти у розмірі 1/3 частину від вартості цього майна на утримання дітей не сплатив. Вважає, що у відповідача є фінансова можливість сплачувати аліменти не нижче мінімального рекомендованого рівня, визначеного ч.2 ст.182 СК України, тобто не нижче прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, визначених судовим наказом Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку,

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано доказів існування обставин, передбачених ч.1 ст.192 СК України, щодо зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, які є підставою для зміни розміру аліментів після видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосуванням судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам позивача про те, що відповідач надає без реєстрації у встановленому законом порядку послуги в сфері ремонту автотранспортних засобів, а аліменти сплачує як непрацюючий. Вказує, що у відповідача є фінансова можливість сплачувати аліменти не нижче прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що дійсно у 2015 році за спільні кошти подружжя сторонами був придбаний автомобіль марки «Mersedes Benz» А 160, 2004 року випуску, який не був розмитнений та не був зареєстрований на праві власності. Вказує, що після розлучення відповідач зареєстрував право власності на автомобіль на себе на підставі митної декларації від 18 лютого 2019 року, у зв`язку з чим у такий спосіб її ошукав, так як цей автомобіль був придбаний під час шлюбу та обслуговування якого коштує близько 5 000 грн 00 коп. на місяць, що свідчить про те, що у відповідача є фінансова можливість сплачувати витрати на утримання автомобіля. Вказує, що надана відповідачем копія розписки про отримання позики у розмірі 45 000 грн 00 коп. від ОСОБА_5 є підробленим документом.

Також вказує, що суд першої інстанції не дав оцінки її доводам про те, що відповідач лише оформлений двірником у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, однак фактично він в університеті не працює, а надає послуги з ремонту і тонування автомобілів у гаражному боксі 2-14-26 на території гаражного комплексу «Воєнавто» по вул. Пухівська, 2 у місті Києві, що підтверджується роздруківкою рекламного оголошення із мережі інтернет про надання послуг із тонування та ремонту автомобілів та показами свідками ОСОБА_6 . Відповідно до даних Головного управління статистики у місті Києві середня заробітна плата у місті Києві станом на липень 2019 року в сфері надання послуг по ремонту автотранспортних засобів і мотоциклів становить 16 858 грн 00 коп. за місяць. Тому вважає, що вказані обставини свідчить про об`єктивну можливість відповідача сплачувати аліменти у визначеному в позові розмірі.

Відповідач ОСОБА_7 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 01 лютого 2003 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року (а.с.6).

Від шлюбу мають сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4, 5).

22 жовтня 2018 року Деснянським районним судом міста Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.7).

Встановлено, що діти проживають разом з позивачем ОСОБА_1 та знаходяться на її утримані.

Згідно з ч.2 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Також згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Отже, вимагаючи зміни розміру аліментів у даному випадку, позивач має довести факт зміни будь-якої з обставин, зазначеної у ст.192 СК України.

Позивач ОСОБА_1 на обґрунтування позовних вимог про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , зазначала, що стягнутий судовим наказом розмір аліментів, що сплачує відповідач на утримання дітей, є вкрай низьким та недостатнім для забезпечення нормального рівня їх життя. Натомість ОСОБА_2 приховує свої реальні доходи, зокрема, він без реєстрації у встановленому законом порядку надає послуги з ремонту автомобілів та їх тонування. Відповідно до даних Головного управління статистики у місті Києві середня заробітна плата у місті Києві станом на липень 2019 року у сфері надання послуг з ремонту автотранспортних засобів становить 16 858 грн 00 коп. у місяць, проте відповідач сплачує аліменти на утримання дітей як непрацюючий. Крім того, відповідач 20 квітня 2019 року зареєстрував на своє ім`я автомобіль «Mersedes Benz», 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі митної декларації від 18 лютого 2019 року №1000300/2019/398110 Київської митниці ДФС, приблизна вартість якого становить 10 000 - 15 000 доларів США.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно відповіді в.о. голови громадської організації Київська міська організація «Військовий Автоматор» Гливацького В.В. відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю ОСОБА_2 на території громадської організації Київська міська організація «Військовий Автоматор» відсутні. ОСОБА_8 є членом громадської організації Київська міська організація «Військовий Автоматор» та є забудовником гаражного боксу №2-14-26 відповідно до договору №4923 від 02 грудня 2014 року. Пунктом 2.2.2 договору №4923 зазначено, що забудовник зобов`язується не перебувати на території гаражного комплексу «Воєнавто» на вул. Пухівській, не виконувати на цій території будь-яких робіт і не залучати до цього інших осіб без спеціального дозволу підприємства і без реєстрації такого дозволу у спеціальному журналі підприємства. Інформація у спеціальному журналі підприємства щодо виконання на території гаражного комплексу «Воєнавто» ОСОБА_2 робіт та щодо надання дозволу на проведення робіт відсутня (а.с.86).

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив доводи позивача про здійснення відповідачем підприємницької діяльності та покази свідка ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_2 надає послуги з ремонту автомобілів та тонування автомобілів в гаражному боксі № НОМЕР_2 на території гаражного комплексу «Воєнавто».

Доводи ОСОБА_1 про те, що надання відповідачем послуг з ремонту і тонування автомобілів у гаражному боксі 2-14- 26 на території гаражного комплексу «Воєнавто» по вул. Пухівська, 2 у місті Києві підтверджується роздруківкою рекламного оголошення із мережі інтернет (а.с.14), є необгрунтованими, оскільки вказане рекламне оголошення не містить даних про те, що послуги з ремонту і тонування автомобілів надає саме відповідач ОСОБА_2 та за надання цих послуг він отримує дохід, а відтак не є належним доказом на підтвердження вказаних вище обставин.

Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що після видання судом судового наказу від 22 жовтня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у нього покращився майновий стан, так як він зареєстрував на своє ім`я автомобіль «Mersedes Benz», 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі митної декларації від 18 лютого 2019 року №1000300/2019/398110 Київської митниці ДФС, з таких підстав.

З митної декларації від 18 лютого 2019 року №1000300/2019/398110 Київської митниці ДФС вбачається, що автомобіль «Mersedes Benz» був сертифікований на території України 15 грудня 2015 року (а.с.9). Вказаний автомобіль знаходився у користуванні та володінні сторін під час перебування їх у зареєстрованому шлюбі, що не заперечується позивачем.

Тобто, станом на час видання судового наказу від 22 жовтня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, вказаний вище автомобіль був у користуванні та володінні сторін.

Отже, реєстрація ОСОБА_2 на своє ім`я вказаного вище автомобіля не є доказом зміни його майнового стану після видачі судового наказу від 22 жовтня 2018 року, яким присуджено сплату аліментів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач зареєстрував право власності на вказаний вище автомобіль на своє ім`я після розлучення з позивачем, чим фактично ошукав позивача, так як цей автомобіль був придбаний під час шлюбу, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки обставини правомірності здійснення відповідачем державної реєстрації права особистої приватної власності на автомобіль, який фактично був придбаний у шлюбі, не стосуються предмету доказування у даній справі.

Доводи позивача про те, що обслуговування вказаного вище автомобіля коштує близько 5 000 грн 00 коп. на місяць, а тому вважає, що у відповідача є фінансова можливість оплачувати витрати на утримання автомобіля, є припущенням позивача та не свідчить про зміну матеріального становища відповідача після видачі судового наказу, яким присуджено сплату аліментів.

Отже, позивач не надала доказів існування обставин, передбачених ст.192 СК України, щодо зміни майнового чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, які є підставою для зміни розміру аліментів після видачі судового наказу, яким присуджено сплату аліментів.

Проте доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зміну розміру стягнення аліментів за їх недоведеністю.

Інші обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом дана належна правова оцінка .

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що роглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: