КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 761/6725/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9564/2020Головуючий у суді першої інстанції - Юзькова О.Л. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представника позивача Антонова Є.Г. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Антоновим Євгеном Геннадійовичем, який діє на підставі договору, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вдовиченко Наталія Олександрівна, про витребування майна,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , згідно з яким просив:

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вдовиченко Наталії Олександрівни про проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, розмір частки: 1, на гаражний бокс, що розташований у м. Києві, Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2», гараж АДРЕСА_1 , за суб`єктом ОСОБА_3 , податковий номер: НОМЕР_2 ;

- припинити право власності ОСОБА_3 , податковий номер: НОМЕР_2 , на гаражний бокс, що розташований у м. Києві, Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2», гараж АДРЕСА_1 ;

- витребувати з володіння ОСОБА_3 , податковий номер: НОМЕР_2 , гаражний бокс, що розташований у м. Києві, Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2», гараж АДРЕСА_1 .

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення вищенаведеного позову шляхом накладення арешту на гаражний бокс, що розташований у м. Києві, Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада 2», гараж АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилався на те, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено покарання у вигляді 11 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

При цьому, вказував, що після розгляду Київським апеляційним судом справи по обвинуваченню ОСОБА_3 вирок суду першої інстанції може набрати законної сили та буде підлягати примусовому виконанню в силу положень ст.ст. 533, 535 КК України.

За вказаних обставин, зазначав, що існує реальна ймовірність того, що в той час, коли він буде захищати свої порушені права у суді, спірний гараж буде підлягати примусовому вилученню у власність держави, що, в свою чергу, утруднить та/або унеможливить виконання майбутнього рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2020 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено (а.с. 39, 40).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

При цьому, зазначив, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що, у випадку набрання вироком законної сили спірний гараж буде підлягати примусовому вилученню у власність держави, що, в свою чергу, утруднить та/або унеможливить виконання майбутнього рішення суду (а.с. 42-44).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.06.2020 року справу повернуто до Шевченківського районного суду м. Києва для усунення недоліків у її оформленні (а.с. 52, 53).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.07.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 57, 58).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31.08.2020 року справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду (а.с. 62, 63).

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач та треті особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третіх осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення ч. 3 ст. 150 ЦПК України закріплюють, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 19.07.2018 року по справі № 133/828/18, заява про забезпечення позову має бути мотивована, а не містити лише шаблонний перепис диспозиції норми права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд дотримався указаних вище умов та, з огляду на відсутність будь-яких доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ухилення відповідача від майбутнього виконання судового рішення, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Також, слід зазначити, що враховуючи предмет позову та зміст заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачеві нерухоме майно є неспівмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, адже, в даному випадку позивач, заявляючи вимоги про скасування державної реєстрації, припинення права власності відповідача на майно та витребування з володіння відповідача майна (не зазначаючи на чию користь слід витребувати це майно), не порушує питання щодо визнання за ним права власності на спірний гараж.

Крім цього, посилання позивача на можливість виконання вироку суду про конфіскацію майна, як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, не може бути процесуальною підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали в оскаржуваній частині, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені позивачем судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Антоновим Євгеном Геннадійовичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вдовиченко Наталія Олександрівна, про витребування майна, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 17 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська