КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «СБЕРБАНК»на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2020 року у справі за заявою Акціонерноготовариства«СБЕРБАНК» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у виконавчому провадженні №41840425 відкритому на виконання виконавчого листа виданого Печерським районним судом міста Києва від 10 грудня 2013 року за рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 листопада 2012 року у справі №2-237/2010,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Акціонерне товариство «СБЕРБАНК» звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у виконавчому провадженні №41840425, що відкрите на примусове виконання виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва від 10.12.2013 року на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2012 року у справі № 2-237/2010 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» за участю третьої особи що не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової С.В. про визнання недійсним окремих пунктів договору іпотеки, розірвання договору іпотеки, зустрічним позовомо ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій просить замінити боржника, ОСОБА_1 правонаступниками ОСОБА_2 та територіальною громадою міста Києва, в особі Київської міської ради.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2020 року задоволено частково заяву Акціонерного товариства «СБЕРБАНК»про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у виконавчому провадженні №41840425 відкритому на виконання виконавчого листа виданого Печерським районним судом міста Києва від 10 грудня 2013 року за рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 листопада 2012 року у справі №2-237/2010. Замінено боржника ОСОБА_1 на його правонаступника Київську міську раду у виконавчому провадженні № 41840425, що відкрите на виконання виконавчого листа виданого Печерським районним судом м. Києва від 10.12.2013 року на рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2012 року, у справі № 2-237/2010. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням Акціонернетовариство«СБЕРБАНК» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального правата неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні заяви, і задовольнити в цій частині заяву. Вказав, що судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваної ухвали, не враховано доводи заявника про те, що рішенням від 06.03.2014 року по справі №757/4166/13-ц, залишеним в силі судами всіх інстанцій, встановлено факт проживання однією сім`єю боржника та ОСОБА_2 та визнано все майно, у т.ч. квартиру, спільною сумісною власністю зазначеного подружжя. Також вказує, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23.12.2016р. у справі №757/20030/16-ц задоволено позовну заяву ОСОБА_2 щодо визначення розміру частки у спільній сумісній власності на Квартиру подружжя у розмірі 1/2. Однак, станом на дату винесення судом оскаржуваної ухвали, ОСОБА_2 не зареєструвала в Реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право власності на 1/2 частину п`ятикімнатної квартири, загальною площею 238,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що оскаржувану ухвалу, неможливо буде реалізувати, в силу того, що ухвалою визначено правонаступника у виконавчому провадженні, який являється власником лише на 1/2 частини предмета іпотеки. Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції не надано роз`яснень, яким чином державний виконавець буде реалізовувати все майно боржника ОСОБА_1 , якщо, визначений ним, правонаступник - Київська міська рада, являється власником лише 1/2 частини вказаного майна, а власником іншої 1/2 частини майна, згідно інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, досі являється ОСОБА_1 , який помер в 2016 році. Крім того, вважає, що не внесення до Реєстру речових прав на нерухоме майно фактів, що встановлені, на підставі рішень Печерського районного суду міста Києва по справі № № 757/4166/13-ц та справі № 757/20030/16-ц, не є підставою для відмови у задоволенні заяви АТ «Сбербанк» про заміну боржника правонаступником ОСОБА_2 , оскільки остання має право на підставі названих рішень на відповідні внесення записів до Реєстру речових прав на нерухоме майно у будь-який час. Вказана позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 12.07.2016 по справі № 911/4923/14.

Учасники справи відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження в частині заміни боржника з ОСОБА_1 на правонаступника Київську міську раду, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що оскільки спадщину ОСОБА_1 визнано відумерлою та передано у власність Київської міської ради, то остання є правонаступником ОСОБА_1 та зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів в межах вартості одержаного майна.

В цій частині рішення не оскаржується сторонами.

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження в частині заміни боржника з ОСОБА_3 на правонаступника ОСОБА_2 , суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що цивільна дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала заяву про відмову від прийняття спадщини та заявником не надано доказів на підтвердження прийняття спадщини останньою.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п. 5 ст.1219, ст. 1282 ЦК України увипадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд, за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права й обов`язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у статті 1219 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 1277 ЦК України територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 1277 ЦК України територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2010 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» та ПП «Лекс» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової С.В. про визнання недійсним окремих пунктів договору іпотеки, визнання договору іпотеки припиненим, залишено без задоволення. Зустрічний позов ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.02.2011 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2010 року в частині відмови у зустрічному позові ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» задоволено частково, звернуто стягнення на предмет іпотеки на квартиру АДРЕСА_2 за іпотечним договором від 16.06.2007 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

28.03.2012 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.02.2011 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2012 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відхилено. Апеляційну скаргу ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» задоволено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2010 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення. Зустрічний позов ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Для погашення заборгованості приватного підприємства «Лекс» перед ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» за договором № 70-В/07 про відкриття кредитної лінії від 26 березня 2007 року, що виникла станом на 16 серпня 2010 року, в сумі 12 031 800 доларів США (що складало 94 930 902,00 грн.) звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2007 року, укладеним між ЗАТ «Банк НРБ» і ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованим за № з-2794, а саме - належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 238,5 кв.м, жилою площею 126,8 кв. м. з встановленням початкової ціни предмету іпотеки для його реалізації - 2 371 000 доларів США та способу його реалізації - шляхом продажу з прилюдних торгів. В іншій частині рішення залишено без змін.

11.12.2013 року представником ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» Маяковим Д.Р. отримано виконавчий лист на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2012 року у справі № 2-237/10.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.03.2014 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ПАТ «АБ «ЕКСПРЕС-БАНК», треті особи ПАТ «Банк Кіпру», ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання спільною сумісною власністю подружжя, встановлено юридичний факт проживання однією сім`єю

ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується належним чином завіреною копією свідоцтва про смерть від 11.01.2016 року Серія НОМЕР_1 .

Як вбачається з листа Першої київської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30.09.2016 року № 9169/01-16, згідно матеріалів спадкової справи № 61/2016 сини померлого ОСОБА_6 : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 звернулись з заявами про відмову від прийняття спадщини та станом на 01.11.2016 року із заявами про видачу спадщини до майна померлого ніхто не звертався та свідоцтва про спадщину не видавались (арк. 12).

Постановою Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А. від 22.12.2016 року виконавче провадження № 41840425 з примусового виконання виконавчого листа № 2-237/10 від 10.12.2013 року, виданого Печерським районним судом м. Києва, закінчено.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2016 року позов ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, Публічне акціонерне товариство «Експрес-Банк», Публічне акціонерне товариство «Свербанк» - про визначення розміру часток у спільному сумісному майні, задоволено. Визначено частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у спільній сумісній власності - квартирі АДРЕСА_3 , по 1/2 частці за кожним. Визначено частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у спільній сумісній власності - квартирі АДРЕСА_4 , по 1/2 частці за кожним.

Визначено частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у спільній сумісній власності - квартирі АДРЕСА_5 , по 1/2 частці за кожним. Стягнуто з Київської міської ради на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат судовий збір в розмірі 6890 грн. 00 коп.

Так, квартиру АДРЕСА_4 визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а відтак, останній є власником 1/2частини вказаної квартири.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26.09.2017 року визнано відумерлою спадщину, відкриту внаслідок смерті ОСОБА_1 , що складається з 1/2 частки нерухомого майна, а саме: п`ятикімнатної квартири, загальної площі 238,5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та передано її у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із вищезазначеними положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження в частині заміни боржника з ОСОБА_3 на правонаступника ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини та не є спадкоємцем, правонаступником.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, при вирішенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження дотримався положень статті 442 ЦПК України та вірно застосував до спірних правовідносин вимоги статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали, не враховано доводи заявника про те, що рішенням від 06.03.2014 року по справі №757/4166/13-ц, залишеним в силі судами всіх інстанцій, встановлено факт проживання однією сім`єю боржника та ОСОБА_2 та визнано все майно, у т.ч. квартиру, спільною сумісною власністю зазначеного подружжя, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю не є доказом фактичного прийняття спадщини та не спростовує заяви про відмову від спадщини, отже ОСОБА_2 не є спадкоємцем та правонаступником у розумінні ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23.12.2016 р. у справі №757/20030/16-ц задоволено позовну заяву ОСОБА_2 щодо визначення розміру частки у спільній сумісній власності на квартиру подружжя у розмірі 1/2. Однак, станом на дату винесення судом оскаржуваної ухвали, ОСОБА_2 не зареєструвала в Реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право власності на 1/2 частину п`ятикімнатної квартири, загальною площею 238,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки за рішенням суду визнано право власності не в порядку спадкування, а тому відсутні підстави вважати ОСОБА_2 правонаступником.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувану ухвалу, неможливо буде реалізувати, в силу того, що ухвалою визначено правонаступника у виконавчому провадженні, який являється власником лише на 1/2 частини предмета іпотеки, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки ЗУ «Про іпотеку» розповсюджується на майно, що перебуває в іпотеці відповідно до договору, а зміна власника нерухомого майна не є перешкодою в його реалізації.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано роз`яснень, яким чином державний виконавець буде реалізовувати все майно боржника ОСОБА_1 , якщо, визначений ним, правонаступник - Київська міська рада, являється власником лише 1/2 частини вказаного майна, а власником іншої 1/2 частини майна, згідно інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, досі являється ОСОБА_1 , який помер в 2016 році, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки питання роз`яснення рішення та його виконання вирішуються в окремому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що не внесення до Реєстру речових прав на нерухоме майно фактів, що встановлені, на підставі рішень Печерського районного суду міста Києва по справі № № 757/4166/13-ц та справі № 757/20030/16-ц, не є підставою для відмови у задоволенні заяви АТ «Сбербанк» про заміну боржника правонаступником ОСОБА_2 , оскільки остання має право на підставі названих рішень на відповідні внесення записів до Реєстру речових прав на нерухоме майно у будь-який час. Вказана позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 12.07.2016 по справі № 911/4923/14, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки зазначені питання стосуються порядку виконання рішення шляхом реалізації предмета іпотеки, а суд першої інстанції вирішував питання заміни сторони у виконавчому провадженні її правонаступниками, отже в даному контексті перевірялось питання наявності законних підстав вважати осіб правонаступниками померлого ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СБЕРБАНК»залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено "22" вересня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіІ.В. Іванова Ю.О. Матвієнко