Справа № 466/1466/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 вересня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Пилип`юк Г.М.

за участю секретаря - Зубрицької О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики за борговою розпискою,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики у розмірі 3 000 тис. доларів США, 3% річних в розмірі 72, 96 доларів США, збитки в розмірі 2000 доларів США, а також судові витрати. Позов мотивує тим, що між позивачем та відповідачем 23.01.2019 року укладено договір позики на суму 3 000,00 доларів США та 2 000,00 доларів США завданих збитків, які відповідач зобов`язався повернути в найкоротший термін, орієнтовно через 3 місяці. Факт укладення договору позики підтверджується розпискою. Зазначає, що 27.01.2020 року скерував на адресу відповідача письмову претензію про повернення коштів, однак відповідач умови договору не виконав, жодним чином не відреагував на претензію. Невиконання зобов`язання порушує права позивача, а тому він змушений звернутись із позовом до суду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання розгляду справи повідомлялися належним чином, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій зазначили, що позов підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши зібрані по справі докази, надавши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із представленої позивачем розписки від 23.01.2019 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , укладено договір позики на суму 3 000,00 доларів США та 2 000,00 доларів США понесених збитків, які відповідач зобов`язувався повернути в найкоротший термін, орієнтовно 3 місяці.

Крім того, 27.01.2020 року позивач скерував на адресу відповідача письмову претензію про повернення коштів, однак відповідач умови договору не виконав, жодним чином не відреагував на претензію.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були переданої йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики грошових коштів від 23.01.2019 року на суму 3 000,00 доларів США та зобов`язанням відшкодування збитків на суму 2 000,00 доларів США, що стверджується представленою суду розпискою.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 №6-49цс12 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 по справі №464/3790/16-ц.

Відповідно до розрахунку, поданого позивачем, розмір трьох процентів річних від суми боргу за договором позики від 23.01.2019 року за період з 24.04.2019 року по 13.02.2020 року становить 72, 96,10 доларів США. Даний розрахунок не спростований відповідачем, а тому суд з таким погоджується.

У ст. 22 Цивільного кодексу України, зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Позивачем не зазначено в чому полягають понесені ним збитки, які зобов`язався компенсувати відповідач у розмірі 2 000,00 доларів США, а також відсутній розрахунок компенсації даних збитків.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Крім того, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1976 року із наступними змінами «Про судове рішення» передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтовано лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.

В ході розгляду даної справи суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає до стягнення, а тому позивач як позикодавець вправі вимагати повернення заборгованості по договору позики, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 3 072,96 доларів США.

Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1242,40 грн., який сплачено позивачем при зверненні із даним позовом

Керуючись ст. 22, 623, 625, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 274-275, 279, 280-289 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики за борговою розпискою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , суму заборгованості за договором позики у розмірі 3 072 (три тисячі сімдесят два) долари 96 центів США, з яких 3 000,00 доларів США - сума позики, 72,96 доларів США - 3 % річних від суми боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1242,40 грн.

В решті вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.09.2020 року.

Суддя: Г.М. Пилип`юк

Оригінал рішення.