Справа № 589/2913/18
Провадження № 2/589/68/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Литвинко Т.В.

при секретарі Щерби Я.Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності заповіту, визначення частки померлої у праві власності на квартиру та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту належності заповіту, визначення частки померлої у праві власності на квартиру та визнання за нею права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_4 , яка за життя склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу. Оскільки ім`я позивача згідно паспорта громадянина України « ОСОБА_5 », а в заповіті її ім`я вказане як « ОСОБА_6 », позивач не може реалізувати своє право на спадщину, а тому просить суд встановити факт належності заповіту складеного від імені ОСОБА_4 на її користь. Крім того, квартира, яка входить до складу спадкового майна була набута спадкодавцем за час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тмоу просить виділити частку ОСОБА_4 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 1/2 частини та визнати за нею право власності на 1/2 частину вищевказаного майна у порядку спадкування за заповітом.

28 жовтня 2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він вказує на те, що про існування заповіту не знав. Вважає його недійсним, оскільки його мати ОСОБА_4 (спадкодавець позивача) ніколи не розповідала про існування такого заповіту, а, навпаки, вказувала на те, що квартиру відійде саме йому. Також вказує на те, що існує ряд обставин, які виключають позивача з ряду спадкоємців, оскільки в оспорюваному заповіті ім`я спадкодавця вказане як « ОСОБА_4 », а згідно свідоцтва про смерть його матері (на майно якої претендує позивака) « ОСОБА_8 ». Разом з цим, посилається на те, що ім`я спадкоємця у заповіті вказане « ОСОБА_6 », а ім`я позивачки згідно документів, які посвідчують особу « ОСОБА_5 ». Крім того, посилається на те, що позивачем до позову не надано правовстановлюючого документу, який би підтвердив факт належності ОСОБА_4 частини спірної квартири.

В своїй відповіді на відзив позивачка заперечувала всі обставини викладені відповідачем. Зазначила, що на час складання заповіту вона була неповнолітньою і всі її особисті дані, були взяті з свідоцтва про народження, яке складене російською мовою, де її ім`я вказане як « ОСОБА_6 ». Тобто розбіжності в написанні її імені в заповіті і в паспорті виникли через неправильний переклад її ім`я з російської на українську мову. Що стосується ім`я спадкодавця, то вказує на те, що в позовній заяві воно зазначено правильно, оскільки в свідоцтві про смерть ОСОБА_4 , яке отримано раніше, ніж те, що мається у відповідача ім`я її спадкодавця вказане саме « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_8 », що збігається з ім`ям її спадкодавиці в заповіті.

В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов в повному обсязі, мотивуючи тими ж самими обставинами.

Відповідач судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, спираючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 виданого повторно 10 березня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому Сумської області./а.с.7/

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно.

Спадкоємицею всього майна після померлої ОСОБА_4 згідно заповіту складеного та посвідченого 09 вересня 1992 року нотаріусом Шосткинської держнотконтори Даниленко Є.О. є ОСОБА_9 ./а.с.5/

З спадкової справи №100/2000, заведеної після померлої, вбачається, що 17 березня 2000 року ОСОБА_10 звернулася до Шосткинської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщин.

В свою чергу, чоловік померлої ОСОБА_11 надав до нотаріальної контори заяву, в якій вказав, що про існування заповіту від імені своєї дружини на користь ОСОБА_12 йому відомо, ознайомившись зі змістом ст. 535 ЦК УРСР (що діяв на час відкриття спадщини), від одержання обов`язкової частки у спадщині відмовляється./а.с.35/

Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 » /а.с.10/ та її ім`я в паспорті громадянина України вказано як « ОСОБА_5 ».

Отже, з викладеного вбачається, що позивач згідно заповіту є спадкоємцем всього майна після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , разом з цим, не може оформити спадкові права через розбіжність в написанні її імені в заповіті та документах, які посвідчують її особу.

На думку суду дана обставинна виникла через особливості перекладу її імені з російської на українську мову під час отримання паспорту. А оскільки в свідоцтві про народження позивача її ім`я вказане (мовою оригіналу) ОСОБА_15 /а.с.70/, що збігається з прізвищем, іменем та по батькові спадкоємця зазначеними у заповіт, тому факт належності вищевказаного заповіту позивачу суд вважає доведеним.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення вимог позову ОСОБА_3 щодо визначення частки її спадкодавця у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 та визнання за позивачем права власності на Ѕ частини квартири, суд приходить за наступного висновку.

Згідно свідоцтва № НОМЕР_2 про право приватної власності від 15 лютого 1993 року виданого виконавчим комітетом Шосткинської міської ради ОСОБА_11 мав у власності кооперативну квартиру АДРЕСА_1 ./а.с.41/ На підставі вище вказаного свідоцтва право власності за ОСОБА_11 на квартиру зареєстроване в КП «Шосткинське МБТІ» в кн.43 р.7329 /а.с.40/

Факт перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_11 в зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 виданого Чапліївським с/ЗАГСом Шосткинського району від 02 січня 1960 року.

Положеннями ст.16, ч.1 ст.17 Закону України «Про власність», ст. 22 КпШС України, які були чинні на момент набуття права власності, визначалося, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.28 КпШС України, у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Тобто, оскільки ОСОБА_11 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 січня 1960 року по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже квартира, яка була набута ОСОБА_11 15 лютого 1993 року відповідно до приписів ст. 22 КпШС України (який діяв на час набуття права власності) та Закону України «Про власність» є спільної сумісною власністю подружжя і частка ОСОБА_4 у спірному майні має складати 1/2 частину.

Згідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

За змістом ст. 535 ЦК УРСР, неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка).

Згідно ст. 553 та 554 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , частка у власності якої відповідає тій частці спірної квартири, яка за життя належала спадкодавцю, тобто Ѕ, тому вимоги позову про визначення частки померлої у спільній сумісній власності та визнання права власності за позивачем у порядку спадкування за заповітом на цю частку майна також підлягають задоволенню.

Посилання позивача на ті обставини, що заповіт є недійсним, суд до уваги не приймає, так як відповідач до суду з такими вимогами не звертався, а підстави вважати його недійсним згідно закону відсутні.

Що стосується тих обставин, що у свідоцтві про смерть ОСОБА_16 , яке видано повторно в 2018 році, ім`я спадкодавця вказано не « ОСОБА_4 », а «ОСОБА_7», то це будь-яким чином не свідчить про те, що позивач не має права на спадщину у вигляді частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки в усіх документах, які засвідчують право померлої на це майно, її ім`я вказано як ОСОБА_4 : свідоцтво про смерть видане раніше, заповіт, а також свідоцтво про шлюб.

Не заслуговують на увагу і посилання відповідача на повідомлення від 23 січня 1997 року про те, що він зробив внесок 30 % за спірну квартиру як член ЖБК «Десна», оскільки, по-перше, згідно правовстановлюючих документів власником квартири був саме ОСОБА_11 , а, по-друге, з цього повідомлення не вдається встановити за яку саме квартиру зроблено внесок.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 5, 10, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 заповіту складеного ОСОБА_4 09 вересня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Шосткинської держнотконтори Даниленко Є.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2331.

Визначити частку ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 1/2 частини.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 17 вересня 2020 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко