Справа №279/4077/19
Провадження №2/279/130/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2020 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Моголівця І.А., із секретарем Мишко В.В., розглянувши у судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу №279/4077/19 за позовом ОСОБА_1 про до ОСОБА_2 визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що відповідно до договору дарування вона являється власницею квартири АДРЕСА_1 . В квартирі зареєстрований відповідач, який фактично з грудня 2018 року не проживає за адресою реєстрації місця проживання. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, з подальшим зняттям з реєстрації та стягнути на її користь судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути в її відсутність, подавши про це письмову заяву.

Відповідач, будучи належним чином неодноразово повідомленим про час та місце судового розгляду, також був повідомлений оголошенням про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua, Е-mail ) та шляхом направлення СМС, в судове засідання не прибув, будь-яких заяв та клопотань не подав.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ст.247 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані позивачем письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням квартири власником якої являється позивач. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства - ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач являється власником належній квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований відповідач, однак фактично з грудня 2018 року не проживає за адресою реєстрації місця проживання.

В даний час позивач повинна нести додаткові витрати по утриманню квартири, сплачувати кошти за відповідача, оскільки відповідач продовжує бути зареєстрований в належній їй квартирі. Факт відсутності проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації, а саме в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується актом сусідів від 04.08.2019 року. Вказані обставини відповідачем не заперечені.

Відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про власність", ст.ст.321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє, користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні".

Згідно зі ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; оголошення особи померлою.

За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідач в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивау перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю на свій розсуд.

Таким чином, право позивача ОСОБА_1 , як власника, підлягає судовому захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Водночас відповідно до ст.7 Закону України №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З огляду на те, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа №21-1438а15).

Тому позовна вимога про зняття відповідача з реєстрації за адресою: по АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає, оскільки зняття з реєстрації місця проживання безпосередньо проводиться на підставі остаточного рішення суду.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини: належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 гривень.

Керуючись ст.ст.81,141, 247, 263 - 265, 272 - 273 ЦПК України, ст.ст. 316-317, 321, 391 ЦК України, ст.ст.155, 156, 166 ЖК України, -

ухвалив :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок понесених судових витрат.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення можебути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня складання повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення судунабирає законноїсили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Копія згідно оригіналу.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду І.А.Моголівець