ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2306/1236/12
номер провадження 6/695/24/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заява мотивована тим, що 07.05.2012р. Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області по справі № 2306-1236/2012 задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу із ОСОБА_1 за Кредитним договором № 014/02-31/654-08 від 06.05.2008р. у сумі 21077.03 дол. США, що в перерахунку на національну валюту складає 168399 грн. 15 коп.

На підставі вказаного рішення суду 31.05.2012 року було видано виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання, однак 09.04.2015 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права стягувача на підставі договору купівлі частини кредитного портфелю, а тому відбувалася передача від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів, що у свою чергу є довготривалою процедурою, що в свою чергу стало підставою для пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Таким чином неможливо виконати належним чином судове рішення, яке набрало законної сили та від добровільного виконання якого боржник ухиляється.

За таких обставин, заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив суд поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У судове засідання сторони не з`явились із невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись у порядку визначеному чинним законодавством.

За вказаних обставин, суд, на підставі ч. 3 ст. 433 ЦПК України, здійснює розгляд справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.05.2012р. Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області по справі № 2306-1236/2012 задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу із ОСОБА_1 за Кредитним договором № 014/02-31/654-08 від 06.05.2008р. у розмірі 21077.03 дол. США, що в перерахунку на національну валюту складає 168399 грн. 15 коп.

З метою належного виконання вказаного судового рішення 31.12.2012 року було видано виконавчий лист №2306-1236/2012.

09.04.2015р. заступником начальника відділу державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції Гончаренком Ю.І. було винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 09.04.2015 року, у якій зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 09.04.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Жодних доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, заявником суду надано не було.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист по вказаній вище справі був повернутий ще 09.04.2015 року.

З матеріалів вказаної зави про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання вбачається, що Банк не вчинив жодної дії починаючи з 2015 року, яка б свідчила, що інтереси банку порушено та він має намір вчиняти дії, які пов`язані з примусовим виконанням рішення суду.

Відсутність активних дій свідчать про втрату інтересу банку до належного виконання судового рішення по вказаній справі.

Суд зважає, що виконавчий лист було видано у 2012 році, а відповідно до законодавства, чинного на той момент строк пред`явлення на виконання складав 1 рік.

Закон України «Про виконавче провадження» за № 606-XIV, у ст. 22 якого і були встановлені строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, втратив свою чинність 05.01.2017 року, тобто на час закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який закінчився 09.04.2016 року, вказаний закон діяв, а тому посилання представника заявника на норми Закону України «Про виконавче провадження» за № 1404-VIII від 2 червня 2016 року, є необґрунтованими та безпідставними.

Суд не вбачає поважних підстав, які перешкоджали б звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення вказаного виконавчого документа раніше.

Фактично вбачається, що стягував з 2015 року після направлення вказаних виконавчих листів до органів ДВС взагалі не вчиняв жодних дій спрямованих на виконання судових рішень, не цікавився ходом виконавчого провадження, на якій стадії воно перебуває, які виконавчі дії були вчинені, тощо, що безумовно свідчить про відсутність порушення прав останнього та незацікавленість позивача у виконанні судового рішення.

Згідно з ч.,ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм ст.,ст. 77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що докази, надані заявником до заяви на підтвердження викладених у ній обставин, є недостатніми для підтвердження факту наявності поважних причин для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заміна сторони стягувача не може розцінюватися судом як належна причина пропуску, оскільки заявник набув права на стягнення за вказаним вище рішенням суду вже після закінчення усіх строків на пред`явлення виконавчого документа до виконання, а нормами чинного законодавства визначено, що до нового стягувача переходять ті ж самі як права, так і обов`язки, що належали його попереднику.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Таким чином суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому у задоволенні вказаної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.. 433 та п. 17.4 Розділу ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Середа Л.В.