ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1490/19 Номер провадження 22-ц/814/2191/20Головуючий у 1-й інстанції Троцька А.І. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Одринської Т.В.

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря: Ряднини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського раонного суду м. Полтави від 13 серпян 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, збільшивши позовні вимоги, просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області збитки у розмірі 37 519,05 грн, та компенсацію за несвоєчасно виплачену пенсію у розмірі 92 296,81 грн, а всього - 129 815, 86 грн., за рахунок коштів Державного Бюджету України, окрім того просив стягнути на його користь завдану моральну шкоду, яку визначив в розмірі 100 000 грн, а також понесені судові витрати у розмірі 5000 грн.

Вимоги мотивовані тим, що Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 13 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року, його позов до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити дії задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії та скасовано рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (Подільського району) № 200 від 26.04.2017 р. про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком, згідно поданої ним заяви від 02 лютого 2017 р. відповідно до ст.55 Закону України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити її виплату. Вказує, що в зв`язку з бездіяльність посадових осіб, йому завдано збитки, в розмірі сум, що дорівнює розміру невиплаченої пенсії.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2020 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю - закрито.

Роз`яснено ОСОБА_2 право звернення з даною позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду мотивована тим, що предметом даного спору є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок невиконання судового рішення щодо виплати пенсії, а тому спір, який виник між сторонами у справі, є публічно-правовим спором.

З вказаним судовим рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права і помилково закрито провадження у справі, визначивши спір про стягнення майнової шкоди як публічно-правовий. Вважає, що вказаний спір виник з цивільних правовідносин, адже вимоги про відшкодування шкоди, завданої діями ГУ ПФ України в Полтавській області, повинні розглядатися у порядку цивільного судочинства, оскільки такі вимоги заявлені з посиланням на ст. 1173 Цивільного кодексу України.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачами по справі не подано.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування збитків та компенсацію за несвоєчасно виплачену пенсію.

Мотивовуючи підстави позову вказував, що Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 13 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року, його позов до Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити йому пенсію за віком та здійснити її виплату відповідно до ст. 55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач ваказав, що не зважаючи на наявність вказаного рішення, відповідач безпідставно не призначив та не виплатив ОСОБА_2 пенсію з січня 2017 року по жовтень 2019 року, у розмірі 37 106,31 грн. Сума компенсації за період з листопада 2017 року по грудень 2019 року становить 55 190,50 грн. Отже, загальна сума компенсації за несвоєчасно виплачену пенсію складає 92 296,81 грн.

Окрім того, позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. (а. с. 2-6, 93-98).

З позову вбачається, що між сторонами виник спір щодо стягнення на користь позивача матеріальної шкоди, яка полягає у відшкодуванні заподіяних збитків у вигляді доходів (упущеної вигоди) пенсійного забезпечення в період з січня 2017 року по жовтень 2019 рік, через бездіяльність, відповідача ГУ ПФУ в Полтавській області.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами є публічно-правовим, тому його вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів ПФУ, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом ПФУ.

Кошти ПФУ відповідно до статті 73 Закону № 1058-IV використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України. Управління Пенсійного фонду України підпорядковуються Пенсійному фонду України та безпосередньо відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України.

Основними завданнями управління Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом (пункт 3 вказаного Положення).

Відповідно до підпунктів 7, 8 пункту 4 зазначеного Положення управління Пенсійного фонду України відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Із заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, вбачається що позивач просить стягнути ненараховану та невиплачену пенсію за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року, та з листопада 2017 року по грудень 2019 року, тобто за період виплати, який не охоплений постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 13 липня 2017 року.

Відповідачем є Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, тобто уповноважений здійснювати нарахування і виплату пенсії позивачу.

Отже, за вказаною позовною вимогою між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії позивачу.

Колегія суддів приходить до переконання, що в даній справі, спір стосовно недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади, як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій вірно визначив предметну юрисдикцію спору, врахувавши правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 750/1668/17 (провадження № 14-599 цс 18), постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року (провадження 14-5556 цс19), та зробив правильний висновок, що спір стосовно недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Доводи апелянта про те що, даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки позивачем заявлено вимоги про відшкодування майнової шкоди, у порядку, визначеному ст. 1173 ЦПК України, є помилковими.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту позовних вимог та обґрунтування позовної заяви не вбачається, що позивачем заявлено вимоги про відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди, окільки позивач вказує на бездіяльність відповідача, яка виразилася в невиплаті пенсії позивачу.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвалу судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2020 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.1, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районног суду м. Полтави від 13 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови виготовлено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді:_____________________О.О.Панченко __________________В.П. Пікуль