Справа № 953/7460/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

"15" травня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Чередник В.Є., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) адвоката Карелова Костянтина Юрійовича (61166 АДРЕСА_2 Харків, вул.. Новгородська, 44 АДРЕСА_3 к.1) про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2020 позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Карелова К.Ю., звернувся з позовом до Державного реєстратора Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Перебоєвої Т.І., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Немм О.В., у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Немм О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13642103 від 09.06.2014, визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Перебоєвої Т.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25701946 від 29.10.2015.

Ухвалою суду від 15.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Одночасно з поданням позовної заяви, 13.05.2020 до суду надійшла заява про забезпечення позову, яка відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, в якій заявник просить заборонити ТОВ «Кредитні ініціативи» (, вул.. Вікентія Хвойки, 21, м. Київ, 04080) вчиняти дії відчужувати нерухоме майно за адресою АДРЕСА_4 .

При цьому, заявник посилається на те, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_5 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова у справі №2-1110/08/15, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №208621007 від 11.05.2020 додана до позовної заяви). Право власності на квартиру за ОСОБА_2 зареєстровано на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25701946 від 29.10.2015.

24.04.2008між ОСОБА_2 та АБ «АвтоЗАбанк» був укладений кредитний договір №05/2008, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 на поточні потреби кредит у сумі 124 600,00 дол. США строком з 25.04.2005 до 25.04.2018.

25.4.2008між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки №05/2008 від 24.04.2008

(далі - іпотечний договір), згідно із яким ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором передає в іпотеку квартиру АДРЕСА_6 ).

У серпні 2018 року позивачу стало відомо про те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» здійснило звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 , тоді ж стало відомо і про оскаржувані за позовною заявою рішення державного реєстратора та приватного нотаріуса, якими здійснено реєстрацію іпотечного договору за ТОВ «Кредитні ініціативи»:

1)рішення приватного нотаріуса Немм Олени Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13642103 від 09.06.2014;

2)рішення державного реєстратора Перебоєвої Тетяни Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25701946 від 29.10.2015.

Посилається на те, що у разі вчинення будь-яких дій, а саме відчуження права власності, іпотекодержателем ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо нерухомого майна, задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів, з метою захисту яких позивач звернувся до суду, оскільки існує загроза реалізації належного позивачеві нерухомого майна.

У зв`язку з чим, вважає, що є необхідність вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти дії щодо нерухомого майна, адже невжиття таких заходів може зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі у разі задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного заявник звернулась до суду з даною заявою.

Суд, дослідивши матеріали справи зазначає наступне.

Згідно з частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5,6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 є предметом спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з того, що між сторонами дійсно виник спір, забезпечення позову в спосіб, про якій просить позивач, буде відповідати меті застосування заходів забезпечення. Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 149-153, 157, 258, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Карелова Костянтина Юрійовича про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони ТОВ «Кредитні ініціативи» (, вул.. Вікентія Хвойки, 21, м. Київ, 04080) вчиняти дії відчужувати нерухоме майно за адресою АДРЕСА_4 .

Копію ухвали направити на виконання та позивачу для відома.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2020.

Суддя Чередник В.Є.