ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/170/20
Провадження № 22-ц/4820/910/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2020 року (суддя Шевцова Л.М.) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 3 травня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, на підставі якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 1900 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та Банком Договір. В порушення умов вказаного договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 31 жовтня 2019 року має заборгованість у сумі 11663,71 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1722,31 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 7663,93 грн., заборгованості за пенею 1245,86 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 531,61 грн.

У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 11663,71 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1722,31 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 7663,93 грн., заборгованості за пенею 1245,86 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 531,61 грн.

Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1722,31 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 284,30 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмови у стягненні суми та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вважає рішення у вказаній частині незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Посилається на те, що суд першої інстанції ухилився від своїх прямих обов`язків, зокрема, від здійснення правосуддя.

Зазначає, що якщо суд не згоден із розрахунком заборгованості, суд повинен був надати свій розрахунок.

Крім того, позивачем надані належні та допустимі докази по справі. Крім іншого, наданий також розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до Кредитного договору. Відповідачем ці докази не спростовані.

Рішення в частині задоволення позову не оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 3 травня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н, у вигляді про надання банківських послуг, на підставі, якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 1900 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 14).

Відповідно до умов договору, надання банківських послуг, відповідачка зобов`язалася сплачувати проценти за використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором.

Крім того, кредитним договором передбачено умови надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Позивач є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією витягу із Статуту АТ КБ «ПриватБанк», погодженого НБУ 6 вересня 2019 року (а. с. 26-27).

До кредитного договору банк долучив Умови та правила надання банківських послуг (а. с. 15-20).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 жовтня 2019 року становить 11663,71 грн., яка складається із 1722,31 грн. - заборгованості за кредитом; 7663,93 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1245,86 грн. - заборгованості за пенею, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 531,61 грн. штрафу (процентна складова) (а. с. 6-13).

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що оскільки в матеріалах справи відсутній договір про надання банківських послуг, а лише є анкета-заява про приєднання до Умов та Правилам надання банківських послуг, а тому відповідачка не була ознайомлена із порядком нарахування відсотків та штрафних санкцій. Інших доказів про ознайомлення та прийняття таких Умов позивачем суду не було надано.

Крім того, сума боргу становить тільки 1722,31 грн., а відсотки - 7663,93 грн., що є несправедливо завищеною сумою для відповідача.

З зазначеним висновком суду першої інстанції Хмельницький апеляційний суд погоджується з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, в редакції чинній на час укладення договору, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 3 травня 2007 року укладено договір № б/н, шляхом підписання заяви, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1900 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом

Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 3 травня 2007 року ОСОБА_1 надала згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що надана позивачем анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 3 травня 2007 року та інші матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач ознайомився та погодився саме з Тарифами Банку і Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, витяги з яких надані позивачем на обґрунтування своїх вимог, відтак вказані Умови та Правила не є частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Вказані висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, де зазначено, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Разом з тим, за твердженнями апелянта судом першої інстанції не взято до уваги та не досліджено надану позивачем копію заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 3 травня 2007 року, яка підписана відповідачем, відповідно до якої остання погодилася на базову відсоткову ставку за користування кредитом в розмірі 22,8 % в рік та розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості, а також погодилась на розмір комісії за кредитне обслуговування 1 % від заборгованості (а. с. 14).

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За розрахунком Банку станом на 31 жовтня 2019 року заборгованість становить 11663,71 грн., і складається із 1722,31 грн. - заборгованості за кредитом; 7663,93 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1245,86 грн. - заборгованості за пенею, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 531,61 грн. штрафу (процентна складова).

Як вбачається з матеріалів справи Банк, пред`являючи вимоги щодо погашення кредиту, просив, окрім заборгованості за тілом кредиту, також стягнути проценти, пеню та штраф за користування кредитом.

Між тим, згідно наданого розрахунку заборгованості вбачається, що всупереч фактично погодженим між сторонами умовами сплати процентів в розмірі 22,80 % в рік на залишок заборгованості, Банком з 1 січня 2013 року змінено відсоткову ставку за користування кредитними коштами на 30 %, згодом з 1 вересня 2014 року на 34,80 %, а в подальшому з 1 квітня 2015 року до 43,2 %, з 25 лютого 2016 року до 42 %, що не було погоджено сторонами, відтак відповідний розрахунок Банку заборгованості зі сплати відсотків, починаючи з 1 січня 2013 року колегія суддів не може взяти до уваги на підтвердження вірного розміру заборгованості.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду позивачу-апелянту роз`яснено право надати розрахунок заборгованості відповідача відповідно до домовленостей викладених у заяві.

Апелянт зазначених розрахунків не надав.

Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів ОСОБА_1 , відповідач частково вносила кошти на повернення заборгованості. Від заборгованості по відсотках, залежить розмір пені, штрафів.

Тому, без застосування спеціальних знань Хмельницький апеляційний суд позбавлений можливості провести належний розрахунок заборгованості відповідача (а.с. 6 - 13, 57-61).

За таких обставин доводи, наведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки суд позбавлений можливості прийняти обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 5 травня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк