"12" березня 2020 р.
Справа № 642/7611/19
Провадження № 2/642/97/20
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Добронос Д.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду із названим позовом, яким просила усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення її до названої квартири.

В обгрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що їй на праві власноті належить квартира АДРЕСА_1 . Право власності набула 26 травня 2015 року на підставі нотаріально посвідченого Договору дарування, реєстровий номер 988, який було укладено між нею та відповідачем.

У квартирі зареєстрованою значиться одноособово ОСОБА_1 Вікторівна. ОСОБА_2 , з дозволу ОСОБА_1 після укладення договору дарування, мав доступ до цього об`єкту нерухомості, мав ключі від квартири, оскільки у них були близькі відносини до весни 2018 року.

Проте, після погіршення відносин між сторонами, восени 2018 року, Відповідач почав погрожувати Позивачу фізичною розправо, внаслідок чого, вона вимушена була терміново виїхати до м.Києва.

Після погіршення взаємовідносин між сторонами, позивачка в вересні 2018 року звернулася до аідповідача з проханням не приходити більше в її квартиру та дати можливість проживати в ній спокійно одноособово та повернути ключі, проте ОСОБА_2 і досі перешкоджає ОСОБА_1 у доступі до житла. Він неодноразово самовільно, без її дозволу змінював замки на вхідних дверях до квартири, наносив їй тілесні ушкодження при намаганні позивачки потрапити до цього об`єкту нерухомості.

Вказані незаконні дії відповідача позбавили її можливості користуватися належним їй на праві власності житлом, що підтверджується заявами до правоохоронних органів, витягами з ЄРДР та ухвалами суду.

На теперішній час вона є єдиним власником квартири. Лише їй належить право використовувати помешкання для власного проживання, тому вона просить усунути перешкоди у здійсненні права користування спірною квартирою, оскільки раво користування цим житловим приміщенням у відповідача відсутнє та в даній квартирі він ніколи зареєстрований не був.

Позива зазначає, що ОСОБА_2 житлом забезпечений, в своєму користуванні має службову квартиру, що була надана йому для поліпшення житлових умов, котра знаходитися за адресою АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної в м. Харкові ради від 02.09.2008 № 56-9 та випискою з рішення Жовтневого райвиконкому № 10-1 від 03.02.2009р.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 незаконно проник до квартири АДРЕСА_1 . Зазначена обставина встановлена Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 01 квітня 2019 року у справі № 642/2188/19, якою зобов`язано уповноважену особу Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання органом поліції заяви адвоката Мироненка С.С. про скоєння кримінального правопорушення.

27.03.2019 року співробітники ТОВ «Охорона-21» прибули до квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з відключенням сигналізації від мережі і зняттям акумулятора, свідчать про те що ОСОБА_2 вчинив дії, спрямовані на усунення, встановлених за договором про надання охоронних послуг між ОСОБА_1 та ТОВ «Охорона-21», засобів охорони квартири, пояснивши це відсутністю необхідності у останніх, а також, що у ОСОБА_2 наявні наміри щодо заміни замків у квартирі АДРЕСА_1 , попри те що його прізвище відсутнє у списку контактних осіб охоронної організації.

17.04.2019 року під час проведення слідчих дій за адресою: квартира АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 демонстрував ключі від зазначеної квартири, які не тотожні ключам законного власника квартири, ОСОБА_1 , та повідомив що він не надасть нікому, у тому числі ОСОБА_1 , доступу до квартири.

За фактом неправомірних дій ОСОБА_2 , позивач неодноразово звералася до начальника ГУНП в Харківській області, де на особистому прийомі повідомляла про систематичну неправомірну поведінку відповідача, той в свою чергу надавав обіцянки передати ключи від квартири та більше їй не перешкоджати. Під час чергової спроби повернути квартиру в своє користування, між нею та відповідачем стався конфлікт, на адресу квартири було викликано інспекторів УПП. Для підтвердження належності квартири ОСОБА_1 , остання передавала документи юристам. ОСОБА_2 на вулиці намагався відібрати правовстановлюючі документи.

Відповідач ОСОБА_2 , постійно чинить перешкоди позивачу в користуванні вказаною квартирою, порушує її право власності, тому позивач просить вселити її в належне їй житло.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 15.11.2019 року за позовною заявою було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач та представник позивача до судового засідання не з`явилися, надано заяву пророзгляд справи за їх відсутністю, наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надавав.

Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи , ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Право власності позивач набула 26 травня 2015 року на підставі нотаріально посвідченого Договору дарування, реєстровий номер 988, який було укладено між нею та відповідачем ОСОБА_2 .

У квартирі зареєстрованою значиться одноособово ОСОБА_3 Світлана ОСОБА_4 .

Зі змісту ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, протоколами 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежна від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власника, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак , положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок , квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.

В ході судового розгляду позивачем було надано докази, що ОСОБА_2 чиняться їй перешкоди у користуванні належною їй власністю, зокрема матеріали за її неодноразовими зверненнями до правоохоронних органів з цього приводу.

Таким чином, оскільки судом було встановлено, що позивач є власником спірної квартири, з боку ОСОБА_2 позивачу чиняться перешкоди у користуванні власністю, позов підлягає задоволенню з підстав визначених статтями 383 та 391 ЦК України.

Керуючись 3, 4, 11-13, 19, 259, 263, 265 , 268, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (і.н. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (і.н. НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.03.2020 року.

Суддя О.В. Бородіна