Справа № 734/834/19
2/729/4/20 р.
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2020 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі: судді: Бойко В.І., при секретарі судових засідань Ярошенко А.В.,

за участю:

відповідача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину об`єкту незавершеного будівництва та нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бобровицького районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину об`єкту незавершеного будівництва та нерухоме майно.

Ухвалою судді Бобровицького районного суду м. Бобровиця від 19.07.2019 року у справі відкрито провадження.

15.09.2020 року представником позивача ОСОБА_4 подано клопотання, у якому він повідомляє, що позивач у справі ОСОБА_3 відмовляється від позову та просить закрити провадження у справі. Наслідки закриття провадження у справі позивачу відомі, дане клопотання просить розглянути у його відсутність та відсутність позивача.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача не заперечували щодо закриття провадження. Крім того, просили під час винесення ухвали про закриття провадження у справі, вирішити питання щодо судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та стягнути з позивачки понесені відповідачем витрати на правничу допомогу в розмірі 20 871, 20 грн., розмір, яких підтверджений документально.

Представник позивача в свою чергу, щодо стягнення з позивачки на користь відповідача витрат на правничу допомогу, подав письмове клопотання у якому просить суд відмовити, оскільки заявлена стороною відповідача сума понесених витрат на правничу допомогу у зазначеному розмірі є явно неспівмірною з реальним розміром витрат на оплату послуг адвоката та поданою з порушенням вимог ст. ст. 178, 222 ЦПК України. Свої доводи представник позивача обгрунтовує тим, що послуги адвоката з вивчення матеріалів справи вартістю 10 435,60 грн. та послуга по представництву інтересів ОСОБА_1 у суді вартістю 5 217,80 грн. є явно завищеними. Йому невідомо з яких підстав та нормативних документів виходив представник відповідача, вказуючи суму в розмірі 10 435,60 грн. лише за вивчення матеріалів справи, а також при визначенні суми в розмірі 5 217,80 грн. за представництво інтересів відповідача в одному судовому засіданні. З вказаного вбачається явна неспівмірність розміру визначених адвокатом витрат на вивчення матеріалів справи та за участь у одному судовому засіданні. При цьому, провадження у справі хоча і проводилося за загальними правилами позовного провадження, однак, по суті справа не являлася складною, оскільки позивач ставила вимогу лише про визнання права власності на 1/2 частину об`єкту незавершеного будівництва та нерухомого майна, набутого під час спільного проживання подружжя. При розгляді справи будь-яких клопотань про призначення експертиз не заявлялося, у справі було допитано лише декілька свідків, і фактично, розгляд справи по суті звівся лише до одного судового засідання. Якщо зважити на той момент, що провадження у справі було відкрито ще 19.07.2019 року, то розгляд справи у підготовчому засіданні неодноразово переносився у зв`язку із поданням учасниками справи ряду клопотань про витребовування доказів, а також з оголошенням в Україні карантину.

Також представник позивача вважає за доцільне звернути увагу суду на той факт, що у наданому суду клопотанні та додатках до нього не зазначено часу, витраченого адвокатом на надання ним послуг та не зазначено, яке значення справа має для відповідача, який вплив її вирішення матиме на репутацію відповідача та публічний інтерес до справи.

У свою чергу, у випадку стягнення судом з позивача заявленої стороною відповідача вказаної суми істотно вплине на матеріальне становище позивача, оскільки ОСОБА_3 з 17.03.2020 звільнена і на даний час ніде не працює, що підтверджується копією трудової книжки. Крім того, вона проживає у с. Тернівка, Кагарлицького району Київської області, де доглядає за своїм хворим батьком, що підтверджується копіями медичних документів та довідкою з місця проживання. Крім того вважає, що стороною відповідача порушено вимоги ч. 4 ст. 178 ЦПК України, за нормами якої копія відзиву на позовну заяву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. При чому за п. 8 ч. З ст. 178 ЦПК України відзив повинен містити попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Однак, відповідач не направив відзив у визначені судом строки позивачу і, відповідно, не надав ані суду, ані стороні позивача будь-яких даних про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Зважаючи на те, що відзив не був поданий стороною відповідача, а на даний час останнім подано клопотання про стягнення понесених витрат на правничу допомогу, то, відповідно, у даному клопотанні повинно міститися і клопотання про поновлення строку подання цього клопотання (за ч. 2 ст. 222 ЦПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом). У свою чергу, за ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вислухавши відповідача та його представника в частині закриття провадження у справі суд приходить до наступного висновку.

Згідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Статтею 256 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що судом встановлено, що дії позивача не суперечать його інтересам, суд вважає можливим задовольнити заяву про відмову від позовних вимог та закрити провадження у справі.

Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 20 871, 20 гривень, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями частини 1 статті 1 зазначеного Закону унормовано, що договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно з приписами статті 30 наведеного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"), за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару;

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18.

Договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" .

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В силу ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, представник відповідача у справі просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 20 871, 20 грн.

У судовому засіданні встановлено, що 16 березня 2020 року між адвокатським бюро "Валько Ігор та партнери" та ОСОБА_1 укладено договір №229/20 про надання правової (правничої) допомоги.

Згідно із зазначеним договором адвокат здійснює представництво клієнта у судових та інших органах. На підставі договору сторони домовилися про зміст допомоги і її вартість.

Ціна договору та порядок розрахунків визначено п. 4 договору та додатку № 1 від 16.03.2020 до договору про надання правової (правничої) допомоги.

Із додатку № 1 від 16.03.2020 до договору про надання правової (правничої) допомоги вбачається, що вивчення матеріалів судової справи №734/834/19, підготовка письмового пояснення складає 10 435, 60 грн., представництво інтересів Замовника в Бобровицькому районному суді складає 5 217, 80 грн. (а.с.73-74).

Актами №1 прийому-передачі послуг від 31.03.2020 року, №2 від 29.07.2020 року, №3 від 02.09.2020 року, рахунком - фактурою №1-229/20 від 29.07.2020 року, меморіальними ордерами від 17.03.2020 року, 30.07.2020 року, 04.08.2020 року підтверджується виконання послуг адвокатом у справі та сплатою відповідачем у справі 20 871, 20 грн. (а.с.108-114).

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, відповідачем загалом понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 20 871,20 гривень у складі судових витрат. Детальний опис правничої допомоги викладений у актах приймання передачі правничої допомоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що витрати відповідача у справі на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню повністю на підставі ст. 142 ч.3 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови позивача від позову, витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Витрати на вказану суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг, а вимога про їх відшкодування і розрахунок були надані в строки встановлені частиною восьмою ст. 141 ЦПК України.

Дані витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Крім того, судом детально досліджені заперечення представника позивача щодо відмови у задоволенні відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу, які він виклав у письмовому клопотанні, але зазначені ним доводи не можуть бути підставою, як для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката так і підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, 133, 137, 141, 142, 255, 256, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову від позовних вимог позивача ОСОБА_3 у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину об`єкту незавершеного будівництва та нерухоме майно.

Провадження по цивільній справі № 734/834/19 №2/729/4/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину об`єкту незавершеного будівництва та нерухоме майно закрити у зв"язку із відмовою позивача від позову. Роз`яснити позивачу, що закриття провадження у справі перешкоджає його повторному зверненню до суду з того самого предмету і з тих самих підстав.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 871 ,20 грн.( двадцять тисяч вісімсот сімдесят одна ) гривня 20 коп.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І.Бойко