П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року місто Київ

справа № 755/7439/20

апеляційне провадження № 22-ц/824/9462/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Галагана В.І. від 29 травня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Фагор", приватне акціонерне товариство "Перше Всеукраїнське бюро кредитних історій",

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що 20 жовтня 2014 року між ним та ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" укладено договір про надання та використання платіжної картки № 200128400, відповідно до умов якого заявнику було встановлено кредитний ліміт в розмірі 50 000 грн. Станом на 23 травня 2016 року у заявника була наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 100 368 грн. 32 коп.

Наприкінці 2019 року ОСОБА_1 стало відомо, що ТОВ "ФК"Фагор" набуло право вимоги відносно нього по кредитному договору від 20 жовтня 2014 року.

У січні 2020 року заявнику надійшла пропозиція від ТОВ "ФК"Фагор" про сплату заборгованості за кредитним договором в розмірі 50 184 грн., а решта частина заборгованості буде прощена.

11 лютого 2020 року ОСОБА_1 сплатив запропоновану ТОВ "ФК"Фагор" суму заборгованості та отримав довідку про погашення кредиту. Проте відомості з ПАТ "Перше Всеукраїнське бюро кредитних історій" про наявність заборгованості у заявника перед ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" не виключені.

Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт відсутності у нього заборгованості за договором з ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" про надання та використання платіжної картки № 200128400 від 20 жовтня 2014 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року у відкритті провадженні відмовлено на підставі частини 4 статті 315 ЦПК України.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Перше Всеукраїнське бюро кредитних історій" зазначає, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/11298/16 за позовом ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" до ТОВ "ФК"Фагор", ТОВ "Плеяда" про визнання недійсним договору факторингу, застосування наслідків нікчемності договору факторингу та, зокрема визнання відсутніми у ТОВ "ФК"Фагор" будь-яких майнових прав (права вимоги) до боржників ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", що свідчить про наявність у даній справі спору про право.

ТОВ "ФК"Фагор" у відзиві на апеляційну скаргу підтверджує про відсутність між ним та заявником спору про право, а тому дана заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ПАТ "Перше Всеукраїнське бюро кредитних історій" - Рибчановська Я.А. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та зазначила, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що з поданої заявником заяви вбачається спір про право.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 4 статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Встановивши, що ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, яка пов`язана із спором про право (наявність заборгованості за кредитним договором), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що така заява повинна розглядатися за правилами позовного провадження.

Крім того, колегія суддів також враховує ту обставину, що підстави набуття ТОВ "ФК"Фагор" права вимог за кредитними договорами згідно договору факторингу від 20 травня 2016 року оскаржується ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" в судовому порядку, що безумовно свідчить про наявність у даній справі спору про право.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому відхиляються колегією суддів.

З урахуванням викладеного, ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 вересня 2020 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова