Справа № 464/688/20
пр.№ 2/464/631/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2020 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

секретаря судового засідання Бусько Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником і проживає в квартирі АДРЕСА_2 . Крім нього в будинку також зареєстровані: ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (донька), ОСОБА_2 (відповідач), останній в квартирі не проживає більше року. При цьому, останній не сплачує за житлово-комунальні послуги, ремонту не проводив, будинком не цікавиться, його особисті речі в житлі відсутні. Натомість, він змушений сплачувати комунальні послуги, що нараховуються в тому числі і на відповідача, а також має інші незручності, пов`язані з реєстрацію в будинку відповідача. Факт непроживання відповідача за вищевказаною адресою підтверджується актами ЖБК №183. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його відсутності не існує, а тому вважає, що такий втратив право користування житлом приміщенням.

Ухвалою суду від 25.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву за змістом якої позов підтримує та просить такий задоволити, а розгляд справи здійснювати у його відсутності.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча у відповідності до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або відзиву на позов не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до змісту положень ст.ст.401, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до положень п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договору купівлі-продажу.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію № 3 від 28.01.2020 в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2 (відповідач).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає більше року у спірному житлі (квартирі), своїх особистих речей в ній не тримає, будь-якої домовленості про збереження за нею житлової площі за період відсутності не існує.

Як стверджується актами ЖБК №183 від 02.11.2019, 23.08.2019, 10.01.2020, 28.04.2020 відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований, але понад один рік не проживає.

Право користування чужим майном може бути встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Будь-які правочини, на підставі яких відповідач був би наділений правом на користування спірним житлом (найм, оренда, позичка, тощо) не вчинялись. Інших передбачених чинним законодавством підстав для збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено.

Таким чином, суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що відповідач, не проживаючи у спірному житлі понад один рік без поважних причин, втратив право на користування ним з підстав визначених ч.2 ст.405 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. в користь позивача.

На підставі ст.ст.401, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 89, 128, 141, 258, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840,80 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Чорна С.З.