Справа №718/1262/19
Провадження №2/718/632/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д., з участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Брезіна В.В ОСОБА_2 , представників третіх осіб: Бойда Г.В., Шевчука П.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції через програму «Езікон» в залі суду в м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача: Кіцманська районна державна адміністрація, Кіцманська місцева прокуратура про визнання незаконним та скасування рішення органу державної виконавчої влади -,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернівецької обласної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача: Кіцманська районна державна адміністрація, Кіцманська місцева прокуратура про визнання незаконним та скасування рішення органу державної виконавчої влади .Свої вимоги обґрунтовує тим, що на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0232 площею 54,6531 га в с. Южинець Кіцманського району розташована належна їй на праві приватної власності нежитлова будівля рибниці, а спірним розпорядженням Чернівецької обласної державної адміністрації № 450-р від 26 червня 2017р. включено зазначену земельну ділянку до переліку об`єктів, права на які підлягають продажу на прилюдних торгах. Вважає, що вказане розпорядження прийнято всупереч вимогам ст.124 і ч.2 ст.134 Земельного кодексу України і воно порушує її право на отримання в користування земельної ділянки поза конкурентних засадах, відповідно до положень ст.377 Цивільного кодексу України, ст.120 Земельного кодексу України і ст.7 Закону України «Про оренду землі».

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги, надала суду пояснення з підстав вказаних у позові.

Представник відповідача Чернівецької обласної державної адміністрації Брезін В.В. просив суд у задоволені позову відмовити і пояснив, що спірне розпорядження є законним, прийняте за наслідками розгляду клопотань Кіцманської РДА та відповідає вимогам Земельного та Водного кодексів України. Знаходження на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0232 нежитлової будівлі, що є власністю ОСОБА_1 будь-якими доказами не підтверджено, такі відомості відсутні на кадастрових планах, зйомках, у витязі з Державного земельного кадастру. Також зазначив відповідач, що нежитлова-будівля рибниці є об`єктом самочинного будівництва, побудована і розміщена на землях водного фонду всупереч вимогам ст.61 Земельного кодексу України і ст. 89 Водного кодексу України, а згідно ч.2 ст.376 Цивільного кодексу України, особа не набуває права власності на тсамовільно збудоване майно. Пояснив також, що згідно ст. 51 Водного кодексу України водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Представники третьої особи Кіцманської РДА Бойда Г.В. просила відмовити у задоволенні позову, оскільки на момент укладення договору у РДА не було відомостей щодо будівництва рибниці.

Представник третьої особи Кіцманської місцевої прокуратури Шевчук П.В. просив суд у задоволені позову відмовити, оскільки існує загальний кадастровий центр. Виклали на аукціон земельну ділянку. За ОСОБА_3 була заборгованість, тому і пред`явили позов про повернення земельної ділянки.

Заслухавши вступне слово позивача, представника відповідача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб,інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.79 ЦПК України Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі-рибниці, що розташована по АДРЕСА_1 . Право власності за ОСОБА_1 на дану будівлю зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28 лютого 2019р. за реєстровим номером 225.

Нежитлову-будівлю рибниці ОСОБА_1 придбала 10 травня 2018р. на електронних торгах, де реалізовувалось у примусовому порядку арештоване майно боржника ОСОБА_3 попереднього її власника.

01 березня 2019р. позивач ОСОБА_1 звернулась із заявою до Чернівецької ОДА в якій клопотала передати земельну ділянку площею 54,6531га, кадастровий номер :02:002:0232 в оренду на 5 років, у відповідності до положень ст.377 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України і ст.7 Закону України «Про оренду землі», в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача.

01 квітня 2019р. Чернівецькою ОДА на комісії прийнято висновок, яким рекомендовано відмовити ОСОБА_1 у передачі земельної ділянки площею 54,6531 га, кадастровий номер :02:002:0232 в оренду, на підставі ч.3 ст.136 Земельного кодексу України, у зв`язку з включенням її згідно спірного розпорядження до переліку земельних ділянок державної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, а вказане унеможливлює відчуження землі, передачу її в заставу, надання в користування до завершення торгів.

Суд аналізуючи та оцінюючи висновок комісії Чернівецької ОДА про відмову ОСОБА_1 передати в користування земельну ділянку з підстави включення земельної ділянки площею 54,6531 га, кадастровий номер :02:002:0232 до переліку об`єктів права на якій підлягають продажу на торгах, згідно розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації № 450-р від 26 червня 2017р. приходить до висновку, що спірне рішення відповідача порушує і обмежує право позивача у встановлений Законом порядок отримання в оренду земельну ділянку державної власності під власним нерухомим майном і таке право підлягає захисту в судовому порядку.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що підставою для виникнення і реєстрації права власності на нежитлову будівлю рибниці за ОСОБА_1 були акт державного виконавця від 25 лютого 2019р. та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 28 лютого 2019р., видане приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Троянською М.М.

Згідно ч.4 ст.656 Цивільного кодексу України, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, документами, які підтверджують перехід і набуття право власності особи на нерухоме майно, що придбано з прилюдних торгів і мають у поєднані між собою статус «правочину» є акт державного виконавця про реалізацію майна боржника і свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Частиною 2 статті 377 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Тобто у правочині, предметом якої є перехід права власності на будинок, будівлю чи споруду від однієї особи до іншої сторони, згідно вимог ч.2 ст.377 Цивільного кодексу України обов`язковою істотною умовою є зазначення відомостей про розмір земельної ділянки та її кадастровий номер на якій розташована будівля.

В акті державного виконавця від 25 лютого 2019р. та свідоцтві про придбання майна на прилюдних торгах від 28 лютого 2019р. вказано істотну умову договору купівлі-продажу відомості про знаходження нежитлової будівлі рибниці по АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0232 площею 54,6531 га, що у с.Южинець.

На момент розгляду справи судом не встановлено недійсність, незаконність чи скасування правоустановчих документів на будівлю ОСОБА_1 , і тому суд визнає дані документи належними і допустимими доказами, що підтверджують юридичний факт розміщення нежитлової будівлі рибниці по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 54,6531 га, кадастровий номер :02:002:0232.

Розташування нежитлової будівлі рибниці, що належить ОСОБА_1 у межах сформованої земельної ділянки площею 54,6531 га кадастровий номер :02:002:0232 підтверджується також довідкою Южинецької сільської ради № 228 від 28 вересня 2018р. і схемою інженерно-геодезичних вишукувань від 25 жовтня 2019р.

Крім того, Господарським судом Чернівецької області розглядається справа №926/14/20 за позовом Керівника Кіцманської місцевої прокуратури до ОСОБА_3 про повернення земельної ділянки водного фонду кадастровий номер :02:002:0232.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 31 січня 2020р. до участі у розгляді вказаної справи залучено ОСОБА_1 , з підстави знаходження на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0232 нежитлової будівлі-рибниці, що є її власністю.

Вирішуючи питання про залучення позивача ОСОБА_1 до участі у справі № 926/14/20, Господарський суд Чернівецької області встановив, що вона володіє на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0232 нерухомістю - нежитловою будівлею рибниці.

У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 « Про судове рішення у цивільній справі», під судовим рішенням мається на увазі будь-яке судове рішення, яким справа вирішується по суті, (заява розглянута по суті, но не справа, якщо дослівно читати) яке ухвалює суд у порядку цивільного судочинства (рішення, в тому числі й заочне, або ухвала, а також судовий наказ).

Також, судом досліджено витяг з графічного матеріалу із Публічної кадастрової карти України від 07 травня 2020р. з якого вбачається, що у межах земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0232 розташована будівля.

Статтею 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що кадастрова карта - графічне зображення, що містить відомості про об`єкти Державного земельного кадастру.

Згідно положень вищевказаного Закону, складовою Державного земельного кадастру є також містобудівний кадастр із нанесення інформації про будівлі, споруди, тощо.

Належність і допустимість такого доказу узгоджується із правовою позицією Верховного суду, яка викладена у постанові від 09 січня 2020р. по справі №812/1264/17. Суд касаційної інстанції зазначив, що роздруківка із Публічної кадастрової карти України є належним графічним матеріалом при вирішенні земельних спорів, у тому числі визначення місцязнаходження землі і на ній об`єктів, оскільки вона створена державою з метою ідентифікації і відображенням інформації про земельні ділянки з прив`язкою до відповідного населеного пункту.

До матеріалів справи відповідачем долучені листи Управління містобудування та архітектури Чернівецької обласної державної адміністрації від 20 вересня 2019р. та Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 24 вересня 2019р., а також надано пояснення, якими запропоновано здійснити поділ земельної ділянки площею 54,6531 га на дві окремі, одну з яких виділити для обслуговування нежитлової будівлі рибниці площею.

Суд оцінюючи вказані листи і пояснення представника відповідача приходить до висновку, що надання пропозиції здійснити поділ земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0232 свідчить про визнання відповідачем факту розміщення на земельній ділянці належній позивачці будівлі, відносно якої прийнято оскаржуване розпорядження, і така його поведінка не характерна для ситуації, коли земельна ділянка є вільною.

Вказана позиція відповідача не відповідає також за гальним цивільним засадам визначених ст.3 Цивільного кодексу України і спрямована на порушення і обмеження прав власника майна, встановлених ч.1 ст.377 ЦК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про оренду землі», частинами 1, 2 ст.120 Земельного кодексу України та недотримання принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою на якій він розташований, так як при відчуженні будівлі, право на земельну ділянку на якій вона розташована припиняється та переходить до нового власника будівлі.

Такий висновок зроблено ВГСУ від 09 листопада 2016р. у справі №461/11761/13-ц, Верховним судом України по справі №6-253цс16 від 13 квітня 2016р. та Верховний суд по справі № 364/515/19 від 26 грудня 2019р.

За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що у межах земельної ділянки площею 54,6532 га кадастровий номер :02:002:0232 розташована нежитлова будівля рибниці, що є власністю ОСОБА_1 , а розпорядження Чернівецької ОДА від 26 червня 2017р. № 450-р є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки суперечить вимогам ч.2 ст.134 Земельного кодексу України де зазначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, а також порушує і обмежує права та законні інтереси позивача у встановленому Законом порядку набути в користування на умовах оренди земельну ділянку.

Відповідач приймаючи спірне розпорядження на підставі листів-клопотань Кіцманської районної державної адміністрації не перевірив наявність на земельній ділянці нерухомого майна (будівлі), яке є власністю фізичної особи (станом на 2017р. власником будівлі був ОСОБА_3 ), що призвело до порушення норм закону і прийняття незаконного спірного рішення.

Частиною 2 ст. 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 статті 134 цього Кодексу.

Окрім викладеного, розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації №450-р від 26 червня 2017р. не відповідає вимогам Закону з підстави невірного визначення площі земельної ділянки.

Як встановлено судом, земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0232 визначено площу 54,6531 га, право власності на яку зареєстровано за державою в особі розпорядника - Чернівецької ОДА, що відображено у Інформаційній довідці з Державного реєстру права власності та витягу з Державного земельного кадастру і не заперечувалося відповідачем.

Спірним розпорядженням відповідача вирішено включити, з метою продажу на торгах, до переліку земель земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0232 із площею 54,6533 га, тобто об`єкт нерухомості з іншими характеристиками, відомості про який не відповідає інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та земельного кадастру.

Згідно ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Статтею 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї.

Чернівецька ОДА прийняла спірне розпорядження щодо земельної ділянки з характеристикою і інформацією, яка не відповідає відомостям зареєстрованим у Державному реєстрі прав та Державному земельному кадастрі і замість зареєстрованої площі 54,6531 га вказала іншу, що вказує також на його незаконність.

Суд не погоджується з позицією Чернівецької обласної державної адміністрації про самочинне будівництво нежитлової будівлі рибниці, оскільки предметом спору по справі не є перевірка судом законності створення і набуття права власності на будівлю ОСОБА_1 .

Як зазначалось вище, позивач ОСОБА_1 набула у власність нежитлову будівлю рибниці, шляхом придбання її на електронних прилюдних торгах, у зв`язку з примусовою реалізацією майна боржника ОСОБА_3 .

Така реалізація проводилась на виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості, що підтверджується актом про реалізацію майна боржника від 25 лютого 2019р. виданого Кіцманським районним відділом ДВС у виконавчому провадженні ВП №52329841.

Статтею 388 Цивільного кодексу України зазначено, що м айно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

У правовій позиції Верховного суду України зазначено (постанова № 3-98гс/11 від 3 жовтня 2011 року), що частина 2 статті 388 ЦК України містить заборону витребування майна у добросовісного набувача у випадку, якщо це майно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень з дотриманням вимог закону при виконанні судових рішень.

Касаційний суд зазначив, що відповідно до вимог ст. 388 ЦК України держава гарантує захист права власності добросовісного набувача (особи, яка придбала майно з публічних торгів) на придбане майно ним; що таке майно не може бути витребувано у нього в разі, якщо воно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 не є відповідальною особою за законність будівництва будівлі, а набула її у власність у порядку виконання судових рішень, докази незаконності продажу будівлі на торгах у матеріалах справи відсутні, суд приходить до висновку, що позивач має статус добросовісного набувача, є власником нерухомості і таке її право з підстави наявність ознак самочинного будівництва не може бути обмежено.

Суд не бере до уваги аргументи відповідача про законність спірного рішення та відповідність його вимогам ст.51 Водного кодексу України, оскільки предметом спору у вказаній справі не є забезпечення реалізації права позивача на отримання в користування водного об`єкта, а скасування рішення органу виконавчої влади яким встановлено єдиний спосіб передачі у користуванні земельною ділянкою - виключно у формі торгів.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Тобто, положення Водного кодексу України при застосуванні відносин пов`язаних із використанням вод застосовують лише у тій частині, що не суперечать положенням Земельного кодексу України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 15 та ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, одним із способів яких є визнання незаконним рішення органу виконавчої влади.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.158 Земельного кодексу України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Верховний суд у Постанові від 03 жовтня 2018р. по справі №804/2104/17 виклав позицію і вказав, що ознакою правильного вирішення підсудності є характер правовідносин. Спір має приватноправовий характер якщо обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Оскільки в даному випадку виник спір про скасування рішення органу державної виконавчої влади, яким визначено спосіб передачі в користування земельної ділянки з торгів, а вказане позбавляє позивача в іншому, законному порядку згідно вимог ст.377 ЦК України, ст.120 ЗК України і ст.7 Закону України «Про оренду землі» отримати право користування (оренди) земельною ділянкою, даний спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки існує спір про право земельне.

Вказану позицію також виклав Чернівецький апеляційний суд у постанові від 06 серпня 2019р., під час розгляду спору у вказаній справі щодо дотримання правил підсудності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Крім того, згідно з ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що позивачка сплатила судовий збір в розмірі 768,40 гривень. Це підтверджується квитанцією № 175 від 06.05.2019 року (а.с.1)

З огляду на вищевикладене суд вважає, що судовий збір, сплачений позивачкою при поданні позову, слід стягнути з відповідача Чернівецької обласної державної адміністрації на користь позивача ОСОБА_4 .

На підставі ст. ст. 15, 16, 656, 377, 388 ЦК України, Закон України «Про державний земельний кадастр», ст.. 79-1, 120, 124, 134, 158 Земельний кодекс України, ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 4,12,13,81,82,141, 247,263-265, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Чернівецької обласної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача: Кіцманська районна державна адміністрація, Кіцманська місцева прокуратура про визнання незаконним та скасування рішення органу державної виконавчої влади - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації від 26 червня 2017 року № 450-р «Про включення земельної ділянки водного фонду до переліку земельних ділянок державної власності для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах».

Стягнути з Чернівецької обласної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15.05.2020 року.

Суддя: В.М.Мізюк