КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №381/3959/18 головуючий у суді І інстанції: Ковалевська Л.М.
провадження №22-ц/824/5274/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2019 року у справі запозовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод у її приватизації,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод у її приватизації, мотивуючи вимоги тим, що після смерті їхніх батьків вони отримали в спадщину частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських споруд. Таким чином, вони стали співвласниками Ѕ частини вищевказаного будинку та Ѕ частини присадибної земельної ділянки і відповідних господарських споруд, розташованих на ній. Окрім належної їм на праві приватної власності частини будинку, співвласниками іншої Ѕ частини будинку за зазначеною адресою є відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Відповідно до технічної документації на будинок за позивачами, значиться земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд пл. 0,05 га та для ведення особистого господарства пл. 0,1323 га в АДРЕСА_1 . Однак, користуватися своєю частиною земельної ділянки в повному обсязі вони не мають можливості із-за спору з відповідачами у визначених межах. Дане спірне питання позивачі намагалися вирішити з відповідачами шляхом домовленості, але їхня пропозиція залишилася поза увагою.

На підставі викладеного просили визначити порядок користування ОСОБА_2 таОСОБА_3 земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з їхньою часткою у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Визначити за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на приватизацію земельної ділянки в розмірі, що відповідає їх частки у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до висновку експертизи), а також стягнути з відповідачів солідарно на їх користь понесені ними судові витрати по сплаті судового збору та експертизи.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2019 року частково задоволено позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод у її приватизації. Визначити порядок користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельною ділянкою, загальною 0,2979 та, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту № 4 судової земельно-технічної експертизи № 9376 від 25.09.2019 року, а саме:

Виділено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , земельні ділянки загальною площею 1489,5 кв.м (0,14895 та), в тому числі:ділянку площею 1226,0 кв.м (0,1226 га), що на схемі позначена під № 1 (зображена зеленим кольором), яка проходить по точках: 31-32-33-34-17-18-19-20-21-22-23-24-25-26-27-28-29-30-31, зі сторонами: 7,47м-18,89м-9,06м-12,54м-12,2м-2 7,87м-5,15м-2,4 9м-4,85м-2,62м-16,14м- 13,23м-6,44м-9,81м-9,3м-4,45м-10,04м-22,89м; ділянку площею 242,5 кв.м (0,02425 га), що на схемі позначена під № 2 (зображена зеленим кольором), яка проходить по точках: 8-9-10-11-12- 13-14-35-8 зі сторонами: 2,96м-7,69м-9,0м-5,78м-9,1м-3,14м-5,57- 27,91м.

Виділено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 1468,5 кв.м (0,014685 га), що на схемі позначена під № 3 (зображена жовтим кольором), яка проходить по точках: 2-3-4-5-6-7-8-35-15-16-17-34-33-32-2 зі сторонами: 15,61м-20,72м- 21,0м-9,28м-8,64м-15,14м-27,91м-24,97м-16,45м-5,11м-12,54м-9,06м-18,89м- 6,23м.

Земельну ділянку площею 42,0 кв.м (0,0042 га), що на схемі позначена під № 4 (зображена сірим кольором), яка проходить по точках: 1-2-32-31-1 зі сторонами: 7,47м-6,23м-7,47м-6,23м залишенов спільному користуванні співвласників. Площа земельних ділянок, які пропонуються надати у користування співвласникам зменшилася, за рахунок земельної ділянки наданої у спільне користування (для ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на 21,0 м2 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на 21,0 м2 ). Варіант № 4 встановлення порядку користування земельною ділянкою загальною площею 2979,0 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 зображено на схемі в додатку №4 до даного висновку. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати за проведення експертизи в сумі 7572,65 гривні 65 копійок. Стягнуто зі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 057,20 гривень (з кожного по 528,60 грн.). В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням,ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати повністю рішення суду першої інстанції та залишити позов без розгляду. Вказує, що прийняте судом першої інстанції рішення порушує його право на користування своєю земельною ділянкою, що знаходить у АДРЕСА_1 , оскільки на цій земельній знаходиться його нерухоме майно, яке визнане за ним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2005 року. Зазначає, що згідно затвердженого судом варіанту №4 судової земельно-технічної експертизи №9376 від 25.09.2019 року порядку користування земельною ділянкою, відбулося зменшення його земельної ділянки. Звертає увагу суду на те, що позивачі при подачі позову порушили вимоги порушили вимоги ст. 175 ЦПК України, не вказавши його, як сторону у справі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали відзив на апеляційну скаргу, в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилаються на те, що апелянт достовірно знав про розгляд даної справи, але вимог про залучення його до розгляду справи не заявляв. Зазначають, що даний будинок апелянтом збудовано самовільно, і приватизація будинку проведена без відповідного погодження меж. Звертають увагу суду на те, що при проведенні судової земельно-технічної експертизи сторонами на вимогу експерта надані необхідні документи на вказані земельні ділянки, що було прийнято за основу при визначенні варіантів поділу земельної ділянки в рівних частках. А тому вважають, що рішенням суду першої інстанції не порушено його права та не зменшено розмір його земельної ділянки.

Відповідачі відзиви на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France», заява № 13343/87) від 04 грудня 1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права». Як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Відповідно дост.129 Конституції України у числі основних засад судочинства зазначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; накладення обмежень дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватися з легітимною метою та зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ «Воловік проти України», «Креуз проти Польщі», «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі»).

Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним з п.1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю мети, яку прагнуть досягти (рішення Європейського суду з прав людини «Тіннеллі та сини, Лтд та ін.», «Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства»).

Конвенція має на меті гарантію не теоретичних або ілюзорних прав, а практичних та ефективних. Особливо це стосується права на доступ до суду з огляду на визначене місце, яке посідає в демократичному суспільстві право на справедливий суд (рішення Європейського суду з прав людини «Ейрі проти Ірландії», «Аїт-Мугуб проти Франції»).

Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказаній нормі кореспондуються приписи ч.1 ст.352 ЦПК України, згідно якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Конструкція ст.352 ЦПК України у системному тлумаченні з ч.1 ст.17 ЦПК України, з врахуванням принципу верховенства права, складовою якого є доступ до суду, дає підстави дійти висновку, що особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційний перегляд справи виключно у випадку, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

ЦПК України передбачено право осіб, які не брали участі у справі, подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, але при дотриманні певних умов.

Так, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому ст. 352 ЦПК України, повинна довести, наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Слід ураховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження.

Близькі за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2019 року у справі №62/112 та у постанові від 13 вересня 2019 року у справі №916/914/19.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що особа, яка не брала участі у розгляді справи та подала апеляційну скаргу, не надаланалежних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження того, що оскаржуваним рішенням у розумінні положень ст. 352 ЦПК України вирішено питання про права та інтереси. Також, не надано доказів зменшення земельної ділянки скаржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі при подачі позову порушили вимоги порушили вимоги ст. 175 ЦПК України, не вказавши його, як сторону у справі, не ґрунтуються на вимогах закону та є безпідставними, оскільки позивачами не заявлено жодної позовної вимоги до ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження, оскількисудом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2019 року питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 352, 362, 381, 383-384 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2019 року у справі запозовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод у її приватизації - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено «22» вересня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіІ.В. Іванова
Ю.О. Матвієнко