У х в а л а

21 вересня 2020 року

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за ОСОБА_1 до Товариство з додатковою відповідальністю "Житомироблпаливо" про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С ТА Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати Товариство з додатковою відповідальністю "Житомироблпаливо" виплатити ОСОБА_1 по заробітній платі за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2020 року в розмірі 51 000 грн., компенсацію невикористаної відпустки (12 днів) 3 600 грн., відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Дослідивши позовну заяву та додані документи, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В позовній заяві позивачем заявлено вимоги: стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення моральної шкоди.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Пунктами 57, 58 Постанови Великої палати Верховного Суду України №910/4518/16 від 30.01.2019 року встановлено, що за змістом приписів статей94,116,117 Кодексу законів про працю Українита статей1,2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці»середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першоїстатті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Оскільки, позивач крім стягнення заробітної плати ставить вимогу про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду.

В Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року по справі №761/11472/15 Верховний суд дійшов висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження сплати судового збору за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну вимогу майнового характеру.

Тобто, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди (як за вимогу майнового характеру) в сумі 840 грн.80 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, позовна заява позивача підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме - сплатити судовий збір в сумі 840,80 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.175,177, 185, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариство з додатковою відповідальністю "Житомироблпаливо" про стягнення заборгованості по заробітній платі - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала в частині розміру судових витрат може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Г. Перекупка