ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3848/20 Справа № 196/1037/19 Суддя у 1-й інстанції - Гудим О. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2020 року про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Китайгородської сільської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Царичанської районної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Стрижака Є.Ю. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Китайгородської сільської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Царичанської районної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування рішення, задоволено.

З метою забезпечення позову заборонено Китайгородській сільській раді Царичанського району Дніпропетровської до набрання рішенням законної сили по даній справі, вчиняти дії, а саме: приймати будь-які рішення щодо погодження проекту землеустрою щодо поділу та відведення, передачі у власність чи користування будь-яким особам наступних земельних ділянок за межами населеного пункту, на території Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області:

- земельна ділянка загальною площею 1,7466 га, кадастровий номер якої -:01:003:0035;

- земельна ділянка загальною площею 1,12 га, кадастровий номер якої -:01:003:0062;

- земельна ділянка загальною площею 1,12 га, кадастровий номер якої -:01:003:0059;

- земельна ділянка загальною площею 1,12 га, кадастровий номер якої -:01:003:0053;

- земельна ділянка загальною площею 1,12 га, кадастровий номер якої -:01:003:0056;

- земельна ділянка загальною площею 1,12 га, кадастровий номер якої -:01:003:0056 (однаковий кадастровий номер та площа, різне розташування та форма;

- земельна ділянка загальною площею 1,12 га, кадастровий номер якої -:01:003:0054;

- земельна ділянка загальною площею 1,12 га, кадастровий номер якої -:01:003:0057;

- земельна ділянка загальною площею 1,12 га, кадастровий номер якої -:01:003:0061;

- земельна ділянка загальною площею 1,12 га, кадастровий номер якої -:01:003:0055;

- земельна ділянка загальною площею 0,3 га, кадастровий номер якої -:01:003:0058;

- земельна ділянка загальною площею 0,4 га, кадастровий номер якої -:01:003:0064.

Заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області до набрання рішенням законної сили по даній справі, вчиняти дії, а саме: проводити державну реєстрацію поділу, виділення чи надання у власність або користування будь-яким особам наступних земельних ділянок за межами населеного пункту, на території Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, вказаних вище земельних ділянок.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права ставить питання про скасування ухвали суду та прийняття постанови, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову, відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, не з`ясував співмірності виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач позовним вимогам, не оцінили рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог. На момент подання заяви про забезпечення позову не було достатнього обґрунтування та мотиву забезпечення позову із посиланням на конкретні докази наявності відповідних підстав.

При цьому зазначає, що предметом позовних вимог є оскарження індивідуального акту, а тому позовна заява повинна розглядатися у порядку адміністративного, а не цивільного позову.

02 березня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав відзив, який мотивовано тим, що позивачем було подано усі необхідні та достатні докази для вирішення клопотання про забезпечення позову і відповідним матеріалам у сукупності було надано об`єктивну оцінку та зроблено обґрунтований висновок про забезпечення позову, тому просить залишити оскаржене рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Судом встановлено, що при зверненні із позовом до Китайгородської сільської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Царичанської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 просила: визнати протиправними дії ОСОБА_5 щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :01:003:0004, дії щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:003;0004, дії щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0035; визнати протиправним та скасувати рішення 14 сесії 7 скликання Китайгородської сільської ради від 15 серпня 2018 року №238-14/VІІ, яким було надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :01:003:0004 площею 12,4317; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області скасувати реєстрацію поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0004 площею 12,4317 га та присвоїти єдиний кадастровий номер земельної ділянки, яка існувала до поділу під кадастровим номером :01:003:0004 площею 12,4317 га., шляхом внесення змін до Державного земельного кадастру; визнати протиправним та скасувати рішення 17 сесії 7 скликання Китайгородської сільської ради від 26 жовтня 2018 року №349-17/VІІ, яким було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок за адресою Дніпропетровська область, Царичанський район, село Китайгород (поділ земельної ділянки комунальної власності загальною площею 12,4217 га кадастровим номером :01:003:0004, цільове призначення - 01. землі сільськогосподарського призначення); визнати протиправним та скасувати рішення Китайгородської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 від 26 жовтня 2018 року 367-17/VІІ; визнати протиправним та скасувати рішення Китайгородської сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 №№438-19/VІІ від 19 грудня 2018 року; зобов`язати Царичанську районну державну адміністрацію скасувати запис №29844702 від 09 січня 2019 року про проведену державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0035 площею 1.7466 га для ведення особистого селянського господарства на території Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, предметом позову у цій справі є законність дій та рішень, наслідком яких є поділ земельної ділянки та внесення відповідних записів до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову сторона позивача вказувала, що між сторонами виник спір щодо земельних ділянок, які позивач вважає своєю власністю та яка в результаті дій і рішень відповідача була поділена, на підтвердження чого подав план земельного контура земель комунальної власності.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно зі статтею 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, до яких, зокрема, належить заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виник спір, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Разом з тим, оскаржене судове рішення, окрім посилань на загальні норми процесуального права, а також на факт поділу раніше сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:004, не містять мотивів співмірності, застосування заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову, підстав обмежень прав та інтересів третіх осіб.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення з огляду на відсутність зареєстрованих заборон на прийняття будь-яких рішень щодо земельних ділянок за межами населеного пункту, на території Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, без наведення відповідного обгрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Факт оскарження реєстраційних дій щодо реєстрації права власності за особою, яка не має у даному процесі статусу відповідача, відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України не дає підстав для застосування цього засобу забезпечення позову.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2020 року про забезпечення позову скасувати.

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида