Справа № 219/4764/20
Провадження № 2-н/219/1085/2020
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

19 травня 2020 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., розглянувши заяву Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) про видачу судового наказу про стягнення суми боргу за комунальні послуги зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2020 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) в особі директора Сірохіна О.А. звернулось з заявою про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період 01 жовтня 2017 року по 01 травня 2020 року в розмірі 16 500 гривень, інфляційних збитків в розмірі 1190,18 гривень, 3 % річних в розмірі 556,08 гривень.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Разом з тим, документ, що підтверджує сплату судового збору, заявником до заяви не додано, проте подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, обґрунтоване неможливістю такої сплати через арешт рахунків заявника.

Відповідно до вимог частини 1 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч. 3 ст. 136 ЦПК України).

Також частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

З аналізу положень вказаних норм убачається, що статтею 8 Закону України «Про судовий збір», на яку представник заявника посилається як на підставу звільнення від сплати судового збору у відповідній заяві, передбачена можливість відстрочити, розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати лише фізичній особі, якою заявник не є.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п.44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Заявником на підтвердження доводів, викладених у заяві про звільнення від сплати судового збору, надані копії постанов державного виконавця у виконавчих провадженнях про арешт коштів боржника, проте арешт окремих рахунків заявника не свідчить про таке його фінансове становище, яке унеможливлює сплату ним судового збору, оскільки не свідчить про припинення господарської діяльності ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та ненадходження від цієї діяльності грошових коштів заявнику.

З огляду на викладене, підстави для звільнення заявника від сплати судового збору відсутні, а тому його заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 163 цього Кодексу, відмовляє у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 163, 164, 165, 166, 260, 261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) у видачі судового наказу про стягнення суми боргу за комунальні послуги зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Заяву разом з доданими до неї матеріалами, повернути заявнику та роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, визначені статтею 354 Цивільного процесуального кодексу України для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.С. Конопленко