справа №619/3102/17
провадження №2-др/619/5/20
УХВАЛА

іменем України

18 вересня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської райдержадміністрації Харківської області.

Суть питання, що вирішується ухвалою.

26 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про поділ майна подружжя.

20 травня 2020 року постановою Верховного Суду рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

24 червня 2020 року справа надійшла до суду та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі № 619/3102/17 провадження № 2/619/898/17 визначено суддю Болибока Є.А.

26 серпня 2020 року ухвалою суду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про поділ майна подружжя залишено без розгляду.

10 вересня 2020 року ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просила ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених останньою судових витрат у розмірі 28 000 гривень. В обґрунтування заяви, ОСОБА_2 зазначила, що позивач ОСОБА_3 свідомо зловживаючи процесуальними правами та достеменно знаючи, що спір по суті не вирішено, користуючись тим, що він вже розпорядився спірним майном на підставі скасованого судового рішення, подав до суду заяву про залишення позову без розгляду.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Тарасенко Г.О. заяву підтримала та просила її задовольнити з підстав, які зазначені в ній.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення судова повістка ОСОБА_1 була вручена 15 вересня 2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Суд дійшов висновку про відмову в прийнятті додаткового рішення з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

26 серпня 2020 року ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про залишення його позову без розгляду задоволено.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 5, 6 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

За змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Суд, проаналізувавши процесуальні дії сторони позивача у цій справі, вважає що посилання на необґрунтованість дій позивача у цій справі є безпідставними.

Також суд враховує те, що саме по собі звернення з позовом до суду чи подання заяви про залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та його представник адвокат Братовченко М.А. подали до суду заяви про залишення позову без розгляду.

Отже, суд доходить висновку, що обставини, які свідчать про необґрунтованість дій позивача чи зловживання ним процесуальними правами, у цій справі відсутні.

З урахуванням наведеного, на думку суду, стороною відповідача не наведено обставин та не надано на їх підтвердження доказів, які б дали змогу зробити висновок про необґрунтованість дій позивача у справі, що зумовили понесення відповідачем заявлених до стягнення витрат, що виключає можливість для задоволення заяви про їх компенсацію із застосуванням ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення і додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, вичерпний перелік яких передбачений статтею 270 ЦПК України. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав, суд має право відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу.

Рішення у справі по суті спору судом не ухвалювалось і тому питання про ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України взагалі не може бути вирішено в даному випадку.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат необхідно відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 13, 193, 270, 258-261, 351-354, пунктом 15.5 ч. 1 «Перехідні положення» Розділу ХІІІ ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про прийняття додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про поділ майна подружжя.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2020 року.

Суддя Є. А. Болибок