Номер провадження: 22-ц/813/5044/20
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

розглянувши в приміщенні Одеського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом ОСОБА_1 , у якому просила суд стягнути з стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 20 000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення повноліття дітьми.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення повноліття дітьми, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 витрати на надання професійної правничої допомоги, у розмірі - 7 800,00 ( сім тисяч вісімсот ) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі - у розмірі 768 ( сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.12.2019 року в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 18.10.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 - адвокат Ричков Максим Юрійович, посилаючись на її необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Відповідно п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя Пункт 1 частини четвертої статті 274 із змінами, внесеними згідно із Законом № 460-IX від 15.01.2020\

Даний спір підпадає під вказане визначення наведеної норми закону.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 25.04.2015 року позивачка та відповідач уклали шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 425.

Від даного шлюбу у сторін народилися двоє синів, а саме - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , видане 16.08.2016 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , видане 16.08.2016 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Судом також встановлено, що після припинення шлюбних відносин між сторонами, діти залишилися проживати з позивачкою, що ніким не оспорюється.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, районний суд, врахувавши вік, стан здоров`я відповідачата те, що відповідач є здоровою працездатною людиною, дохід який отримав відповідач у 2016-2019 роках, прийшов до висновку що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання двох дітей у розмірі 10 000 місяць.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов`язок батьків.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

17 травня 2017 року Верховна Рада України прийняла Закон № 2037-У111 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів".

Закон набрав чинності 08.07.2017 року. Відповідно до частини 3 ст.181 СК України (у редакції зі змінами від 08.07.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1,2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Законом України "Про державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 року № 2696- VIII встановлено суми прожиткового мінімуму на 2019 рік для дітей віком до шести років прожитковий мінімум складає: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Згідно з даним Законом для дітей віком від шести років прожитковий мінімум складає: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень;. Таким чином мінімальний розмір аліментів на дитину у віці від шести років не може бути меншим ніж 813 гривень на місяць, на дитину у віці до шести років не може бути меншим ніж - 1013,50 гривень.

Судовим розглядом справи встановлено, що пред`являючи позов про стягнення аліментів, ОСОБА_2 вказувала, що відповідач працює моряком на іноземних суднах на протязі багатьох років, отримує достойний дохід, який дозволяє йому сплачувати аліменти в сумі 20 000 гривень.

В підтвердження цього, ОСОБА_2 надала суду контракт укладений між "V.Ships Asia Group Pte Ltd" та відповідачем та виписку АБ «ПІВДЕННИЙ» про рух коштів на рахунку НОМЕР_6 , з якої вбачається, що на рахунок відповідача у період 2016-2019 років перераховувались кошти за призначенням платежу WAGE або ж SALARY (заробітна плата) у розмірі 1400 - 2000 доларів США, на загальну суму 33543,39 дол. США.

З урахуванням вищенаведених обставин справи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання двох дітей у розмірі 10 000 місяць, врахувавши при цьому вік та стан його здоров`я та дохід який отримав відповідач у 2016-2019 роках.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає про те, що згідно виписки із медичної карти хворого № 2795 Одеської обласної клінічної лікарні він має захворювання, а саме варикозне розширення вени сім`яного канатика зліва (олегозооспермія), а тому відповідно до ст. 182 СК України, суд повинен був врахувати його стан здоров`я.

Однак, апелянтом не надано суду жодних доказів того, що в силу цього захворювання він не зможе працювати та підтримувати належний рівень життя своїх дітей, оскільки вказане захворювання не є тяжким захворюванням та не потребує довготривалого лікування.

Посилання апелянта на те, що на його утриманні перебуває хвора матір, нічим не підтверджено та не доведено, оскільки як вірно встановлено судом першої інстанції, мати відповідача - ОСОБА_6 , 1961 року народження, хворіла з березня по травень 2019 року, а позов про стягнення аліментів подано до суду тільки у липні 2019 року, тобто наданими для суду документами не підтверджено, що мати відповідача знаходиться на його утриманні. Крім того, не надано доказів проходження медичного лікування на даний час, не надано документів (чеки, квитанції) підтверджуючи витрати, пов`язані з купівлею медичних препаратів безпосередньо відповідачем.

Окрім того, у відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 - Ричков М.Ю. зазначав, що відповідач завжди пересилав кожного місяця свою заробітну плату по довіреності відповідальній особі. До одруження - це була його мати, після одруження - дружина, а з червня 2019 року знову кошти отримує мати. Отже, отримання готівкових зарахувань матір`ю від відповідача не є підтвердженням того, що вона знаходиться на його утриманні.

Твердження ОСОБА_1 у апеляційній скарзі про те, що в провадженні Малиновського районного суду м.Одеси також перебуває справа №521/20714/19 про усунення перешкод у вихованні та вільного спілкування дітей з батьком, не мають жодного правового значенням для вирішення цієї справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, оскільки питання, що розглядається у іншому судовому провадженні (про усунення перешкод у вихованні та вільного спілкування дітей з батьком) ніяким чином не впливає на вирішення справи про стягнення аліментів.

Безпідставними та необґрунтованими є також і доводи апелянта про те, що жодних листів, судових повісток, копії позовної заяви з доданими матеріалами від суду він не отримував, оскільки докази надсилання відповідних документів знаходяться в матеріалах справи. Оскаржуваним рішенням встановлено, що відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно із ч. 11 ст.128 ЦПК України.

Окрім того, як встановлено матеріалами справи, відповідач ОСОБА_1 скористався своїм правом та у відповідності до ст. 288 ЦПК України подав до місцевого суду заяву про перегляд заочного рішення, за наслідками розгляду якої, ухвалою суду від 23.12.2019 року, йому було відмовлено у його перегляді (а.с. 144-145).

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13, 274, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 04.05.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда