14.09.2020 Єдиний унікальний номер 205/1149/20
Номер провадження 2-з/205/246/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

14 вересня 2020 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14 лютого 2020 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення завданої майнової шкоди в розмірі 256 672,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

14 вересня 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить до набрання законної сили рішення суду у цивільній справі № 205/1149/20 вжити заходів із забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та заборони органам держаної реєстрації та державним реєстраторам, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо домоволодіння, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності, та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, будь-якого іншого обтяження та інше).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася. Про день, місце та час судового розгляду повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії. Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Арешт майна є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користуватися майном, а тому неможливо накласти арешт на житлове приміщення, яке надається з метою його постійного використання, проживання.

Виходячи з вимог статті 150 ЦПК України, яка окрім арешту передбачає і такий вид забезпечення як заборона вчиняти певні дії, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 , необхідно відмовити.

Приймаючи до уваги ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому зробити неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження домоволодіння АДРЕСА_1 , є достатнім та таким, що відповідає суті інституту забезпечення позову, як гарантії прав в разі ухвалення судом рішення на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження домоволодіння АДРЕСА_1 .

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання один рік з дня винесення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Н.Г. Остапенко