Провадження № 2-з/761/847/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Гавриленка Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Будівельного управління Державного управління справами, Об`єднаного профспілкового комітету Будівельного управління Державного управління справами та ДП Будівельного-Монтажного Управління Державного управління справами, Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконними рішень, ордерів та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2020 року у судовому засіданні позивачем по справі - ОСОБА_1 була подана заява про забезпечення позову шляхом зоборони Шевченківській районній у м. Києві державній адміністрації вчиняти дії стосовно оформлення та видачі свідоцтв на приватизацію кімнати № 1 ОСОБА_3 , №62 ОСОБА_4 , №4 ОСОБА_5 , у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Розпоряджень Керівника Державного управління справами від 26 листопада 2015 року за № 239 та від 26 квітня 2016 року за № 107 та Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 04 листопада 2016 року № 1089 закінчена процедура передачі відомчого гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

На даний час працівники, які незаконно отримали ордери на кімнати у гуртожитку приватизують їх та отримують свідоцтво про приватизацію в Шевченківській районній у м. Києві державній адміністрації.

Враховуючи, що предметом спору в даній справі є оскарження рішення про надання кімнат та ордерів, отримання свідоцтв на приватизацію кімнати № 1 ОСОБА_3 , № 62 ОСОБА_4 , №4 ОСОБА_5 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , зробить неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог.

Представник відповідача Будівельного управління Державного управління справами, Об`єднаного профспілкового комітету Будівельного управління Державного управління справами - Гавриленко Я.С. у судовому засіданні щодо задоволення заяви про забезпечення позову заперечував.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представниці позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо визнання незаконними рішення, оформлені протоколами від 18 лютого 2016 року №3 та від 03 березня 2016 року №4 в частині надання кімнат та ордерів на кімнати №1 ОСОБА_3 , №62 ОСОБА_4 , №4 ОСОБА_5 , у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , а також щодо скасування ордерів №45, 22, 39 на ці кімнати у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . Одночасно з цим позивач по справі просить визнати незаконною відмову у наданні позивачу кімнати та ордеру на кімнату у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , а також зобов`язати Шевченківську районну у м. Києві державну адміністрацію надати ОСОБА_1 кімнату та видати ордер на кімнату у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із матеріалів поданого позову, станом на дату звернення з відповідним позовом , відповідач жодним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, чим порушує права та інтереси позивача.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Судом враховано співмірність виду забезпечення позову, за яким звернувся позивач до суду, а саме накладення арешту на майно та заявленими позовними вимогами.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та враховуючи її обставини, характер правовідносин, предмет та підстави позову, а також з метою ефективного захисту прав позивача в майбутньому, суд приходить до висновку, що невжиття зазначених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, крім того заявлений захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а тому заява про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Будівельного управління Державного управління справами, Об`єднаного профспілкового комітету Будівельного управління Державного управління справами та ДП Будівельного-Монтажного Управління Державного управління справами, Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконними рішень, ордерів та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення цивільного позову шляхом зоборони Шевченківській районній у м. Києві державній адміністрації вчиняти дії стосовно оформлення та видачі свідоцтв на приватизацію кімнати № 1 ОСОБА_3 , №62 ОСОБА_4 , №4 ОСОБА_5 , у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: