Провадження №2/521/637/20
09 вересня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Коблової О.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Вікленко Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з нерухомого майна,
В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з нерухомого майна.
Позивач обґрунтувала свою позовну заяву тим, що 20 квітня 1988 року позивач отримав позику в «Ощадбанк» у розмірі 3000,00 карбованців. 25 червня 1988 року, у якості забезпечення виконання взятого на себе грошового зобов`язання, банком було видано заборону на відчуження належного ОСОБА_1 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте грошове зобов`язання перед банком виконано у повному обсязі, але у зв`язку з наявністю накладено арешту, позивач позбавлений розпоряджатися своїм майном.
Сторона позивача надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без їхньої участі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Представник Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних клопотань, відзиву до суду не надавав.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, які були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд доходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що20 квітня 1988 року позивач отримав позику в «Ощадбанк» у розмірі 3000,00 карбованців. 25 червня 1988 року, у якості забезпечення виконання взятого на себе грошового зобов`язання, банком було видано заборону на відчуження належного ОСОБА_1 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з наявними обтяженнями, позивач не може в повному обсязі розпоряджатися належним йому майном.
Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 386 ЦК України - держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
Відтак, проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Судом встановлено, що накладений арешт, порушує права позивача, як власника, а тому підлягає скасуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 267, 268, 280-285 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його отримання.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в тридцятиденний термін з дня проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.Д. Коблова