Провадження № 2/686/824/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

секретаря Петльованої Л.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Косміна Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

встановив:

21.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що 19.11.2019 року наказом ректора №805-ОС «Про особовий склад» його було звільнено з посади старшого інспектора з кадрів групи обліку здобувачів вищої освіти відділення добору та прийому випускників у зв`язку із скороченням штату. Незаконність звільнення позивач обґрунтовує тим, що звільнення з підстав що визначені п.1 ст.40 КЗпП України у випадку змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників згідно ч.2 ст.40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Однак за наявності вільних вакансій позивачу жодної посади для переведення не пропонувалося. Крім цього відповідно до ч.2 ст.49-2 КЗпП України при скорочення чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, критерії якого визначені ч.1ст.42 КЗпП України щодо кваліфікації та продуктивності праці. При цьому позивач зазначив, що інші працівники, які обіймали посади старшого інспектора з кадрів групи обліку здобувачів вищої освіти відділення добору та прийому випускників мали нижчу кваліфікацію. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оспорюваний наказ про своє звільнення, поновити його на роботі, а також відповідно до ст.235 КЗпП України стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на наступне. Наказом адміністрації Державної прикордонної служби України №37-дск від 08.07.2019 року у штаті академії, а саме у групі обліку здобувачів вищої освіти відділення забезпечення добору і прийому вступників, розподілу та зв`язку із випускниками було скорочено посаду старшого інспектора з кадрів. У даному підрозділі відповідні посади обіймало три особи, при цьому працівник ОСОБА_3 не підлягала оцінці та розгляду продуктивності праці як тимчасовий працівник, на період проходження служби за контрактом працівника ОСОБА_4 , а здійснюючи оцінку переважного права залишення на відповідних посадах працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , було враховано вимоги і щодо кваліфікації і щодо продуктивності праці. При цьому звернуто увагу на те, що ОСОБА_1 призначений на відповідну посаду 01.07.2017 року, однак його було увільнено від посади у зв`язку із прийняттям на військову службу за контрактом з 30.12.2016 року до закінчення особливого періоду. 05.09.2019 року ОСОБА_1 було звільнено із військової служби, а 06.09.2019 року він приступив до виконання обов`язків старшого інспектора з кадрів групи обліку здобувачів вищої освіти відділення забезпечення добору і прийому вступників, розподілу та зв`язків із випускниками. Таким чином стаж позивача на посаді становив 3 дні. ОСОБА_5 працювала у відділі кадрів з 04.05.2012 року на посаді старшого інспектора з кадрів групи обліку та роботи із студентами, за рахунок штатного розпису, з 01.12.2016 року на посаді старшого інспектора з кадрів групи обліку здобувачів вищої освіти відділення забезпечення добору і прийому вступників, розподілу та зв`язків із випускниками, таким чином згідно акту від 06.09.2019 року перевагу було надано працівнику ОСОБА_5 з огляду на продуктивність працю з урахуванням досвіду роботи із студентами, якість та ставлення до виконуваної роботи, наполегливість, старанність, професіоналізм, дисциплінованість, наявність великої кількості заохочень. 06.09.2019 року ОСОБА_1 було попереджено про можливе звільнення у зв`язку із проведення організаційно-штатних заходів, а подальшому наказом ректора Академії №805-ОС від 19.11.2019 року працівника ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 21.11.2019 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. ОСОБА_1 в усному порядку пропонувався ряд посад, але згоди ним надано не було, відповідні заяви позивачем не подавались. Звільнення ОСОБА_1 було здійснено із дотриманням трудового законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

У відповіді на відзив позивачем було висловлено непогодження, яке полягає у тому, що відповідачем неправомірно було надано перевагу працівнику ОСОБА_5 , оскільки кваліфікація ОСОБА_1 є значно вищою, а стаж роботи у відділі кадрів Академії позивача обчислюється з серпня 2011 року, крім цього ОСОБА_1 за період з 2011 року по 2019 роки було 13 разів заохочено, а тому його продуктивність також є вищою. Крім цього позивач зазначив, що будь яких пропозицій щодо переведення на іншу посаду йому не надходило.

У запереченні на відповідь на відзив представником відповідача було зазначено працівником із більш високою продуктивністю праці є ОСОБА_6 , а не ОСОБА_1 , а за відсутності його згоди на переведення на іншу роботу, академія не мала підстав для призначення ОСОБА_1 на запропоновані йому посади.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги викладені у позові підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення позову, зазначив, що при звільненні ОСОБА_1 було дотримано усі вимоги трудового законодавства.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у справі докази, вважає, що поданий позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 03.08.2011 року був прийнятий на посаду інспектора з кадрів відділу кадрів Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького.

01.10.2011 року позивач був переведений на посаду старшого інспектора кадрів відділу кадрів.

27.12.2016 року ОСОБА_1 було переведено на посаду старшого інспектора з кадрів групи обліку та роботи із студентами відділу кадрів.

01.07.2017 року позивача було переведено на посаду старшого інспектора за кадрів групи обліку здобувачів вищої освіти відділення забезпечення добору і прийому вступників, розподілу та зв`язків із випускниками.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №37-дск від 08.07.2019 року у групі обліку здобувачів вищої освіти відділення забезпечення добору і прийому вступників, розподілу та зв`язків із випускниками було скорочено посаду старшого інспектора з кадрів.

06.09.2019 року було затверджено акт щодо вивчення кваліфікації та продуктивності праці працівників Національної академії Державної прикордонної служби, які обіймають посади старшого інспектора з кадрів групи обліку здобувачів вищої освіти відділення забезпечення добору і прийому вступників, яким на підставі критерію продуктивності праці працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перевагу залишення на роботі було віддано працівнику ОСОБА_5 , що обумовлено досвідом трудової діяльності із студентами, якістю і ставленням до роботи, наполегливістю, старанністю, професіоналізмом, дисциплінованістю, наявністю великої кількості заохочень та нагороджень за період роботи із студентами, при цьому зазначено, що стаж роботи ОСОБА_1 на займаній посаді становить 3 дні, і у нього відсутній практичний досвід та професійні навички роботи із студентами.

06.09.2019 року ОСОБА_1 було попереджено про можливе звільнення у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів.

На підставі наказу №805-ос від 19.11.2019 року ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького Кульчицького О.М. було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штатів на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідні обставини підтверджуються копією наказу про звільнення №805-ОС від 19.11.2019 року, копією трудової книжки ОСОБА_1 , копією акту щодо вивчення кваліфікації та продуктивності праці працівників від 06.09.2019 року, копією попередження про можливе звільнення від 06.09.2019 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно п.19 Постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Ст.40 КЗпП України у ч.2 передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Ч. 4 цієї статті визначені особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 421, частин першої, другої і третьої статті 492, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

В силу ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України

щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну роботу на підприємстві, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною процесією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його совіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець, зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві.

Згідно штатного розпису, наданого представником відповідача станом на 19.11.2019 року були вакантні наступні посади: методист факультету іноземних мов, методист 1 категорії інституту підвищення кваліфікації, на які б міг би бути переведений ОСОБА_1 враховуючи вимоги щодо кваліфікації та професії.

Однак, як зазначив в судовому засіданні ОСОБА_1 , будучи допитаним як свідок, йому жодної посади запропоновано не було, не дивлячись на неодноразові звернення до керівництва академії, жодних заяв про відмову від переведення ним не подавалось.

За таких, обставин, суд вважає, що при звільненні ОСОБА_1 роботодавцем не було дотримано вимоги ч.2 ст.40 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України, з огляду на що, позов із цієї підстави підлягає задоволенню, з огляду на порушення прав позивача при звільненні, а саме, не пропонування вільних на той час посад, які, і на даний час із про що вбачається із пояснень представника відповідача залишаються вільними.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За змістом п.18 Постанови Пленуму ВС України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» звільнений без законних підстав або з порушенням установленого порядку працівник не поновлюється на попередній роботі лише у випадку, коли поновити його на роботі не можливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації.

Суд, не може взяти до уваги заперечення представника відповідача, щодо усного пропонування вакантних посад та відсутності згоди позивача на переведення на них, оскільки ці обставини належними та допустимими доказами підтверджені не були та повністю спростовуються показаннями ОСОБА_1 , які він надав, будучи допитаним як свідок, акти про відмову у переведенні на вакантні посади не складались, письмові повідомлення позивачу щодо списку вакантних посад, які пропонувалися не направлялись, а тому у суду підстави вважати, що вимоги трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 були дотримані відсутні.

Що стосується іншої підстави позову, зокрема, щодо переважного права на залишення на роботі, то суд також погоджується із доводами позивача, про те, що у акті щодо вивчення кваліфікації та продуктивності праці працівників Національної академії Державної прикордонної служби від 06.09.2019 року роботодавцем необґрунтовано було визначено працівника, який найбільше відповідає критеріям, що визначені ст.42 ч.1 КЗпП України, при цьому до уваги бралось тільки продуктивність праці, а критерій кваліфікації був обумовлений виключно тим, що працівник ОСОБА_6 за освітою відповідає вимогам, що визначені посадовою інструкцією (молодший спеціаліст, спеціальність товарознавство та організація торгівлі промисловими товарами, однак було враховано стаж роботи, який у останньої становив 7 років 4 місяці 2 дні, а також наявність заохочень: 6 подяк та нагородження 5 грамотами, а стаж ОСОБА_1 був обрахований виключно щодо часу перебування на посаді, яку було скорочено, при цьому слід звернути увагу на те, що позивач має вищу освіту за спеціальністю «Управління навчальним закладом» та здобув кваліфікацію керівника навчального закладу, вищу освіту за спеціальністю «Командно-тактична мотострілецьких військ», кваліфікація соціальний педагог-психолог, працював у відділі кадрів Національної академії Державної прикордонної служби з 03.08.2011 року, згідно послужного списку під час проходження служби з 24.04.2000 року ОСОБА_1 , обіймав посаду офіцера відділення обліку постійного складу відділу кадрів, отримав кваліфікацію «фахівець третього класу зі спеціальності «Організація роботи з кадрами», 24.05.2001 року отримав кваліфікацію «фахівець другого класу» зі спеціальності «Організація роботи із кадрами», 17.08.2002 року отримав класну кваліфікація «фахівець 1 класу зі спеціальності «Організація із кадрами», 29.06.2004 року отримав класну кваліфікацію «майстер» зі спеціальності «Організація роботи із кадрами», за період з 13.10.2011 року по 12.12.2016 року тринадцять разів був заохочений, про що свідчать відповідні записи у трудовій книжці, також на момент звільнення з військової служби 05.09.2019 року обіймав посаду начальника відділу кадрів Національної академії Державної прикордонної служби, з огляду на що вважати вмотивованим акт від 06.09.2019 року підстав не має, оскільки переважне право ОСОБА_6 на залишення на займаній посаді зважаючи на визначені критерії є необґрунтованим, оскільки вочевидь і кваліфікація і продуктивність праці позивача, які бралися до уваги є вищими порівняно із працівником ОСОБА_6 , інші дані не наводились.

Таким чином суд констатує також порушення Національною академію Державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького вимог ч.1 ст.42 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до довідки про доходи у вересні 2019 року розмір отриманої заробітної плати ОСОБА_1 становив 8 736 грн 54 коп., у жовтні 2019 року 9 114 грн.

Розмір середньоденної заробітної плати судом розраховується відповідно до вимог Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року «Про порядок обчислення середньої заробітної плати», зокрема (8 736 грн 54 коп. + 9 114 грн)/39 робочих днів = 457 грн 71 коп. Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 32 039 грн 70 коп. = 457 грн 71 коп. х 70 (робочих днів за період з 21.11.2019 року по 03.03.2020 року). Зазначений середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Судові витрати по справі становлять 768 грн 40 коп., які відповідно до ст..141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.40,42,49-2, 235 КЗпП України, ст.ст. 76, 258, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати наказ ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького «Про особовий склад» №805-ОС від 19.11.2019 року про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з кадрів групи обліку здобувачів вищої освіти відділення забезпечення добору і прийому вступників, розподілу та зв`язків із випускниками, у зв`язку із скороченням штату з 21.11.2019 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з кадрів групи обліку здобувачів вищої освіти відділення забезпечення добору і прийому вступників, розподілу та зв`язків із випускниками.

Стягнути з Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького (місцезнаходження вул.Шевченка 46 м. Хмельницький, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.11.2019 року по 03.03.2020 року в сумі 32 039 грн 70 коп., з урахуванням обов`язкових платежів та зборів.

Стягнути з Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького (місцезнаходження вул.Шевченка 46 м. Хмельницький, ) на користь держави судові витрати в сумі 768 грн 40 коп.

Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького (місцезнаходження вул.Шевченка 46 м. Хмельницький, .

Повний текст рішення виготовлено 11 березня 2020 року.

Суддя: