РІШЕННЯ

іменем України

"14" вересня 2020 р. Справа № 145/1443/17

Провадження № 2/145/15/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 та Селищенської сільської ради Тиврівського району про визнання незаконними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому, із урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати незаконними та скасувати накази начальника Відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області № 280/вдс від 07.09.2017 р., №287/вдс від 14.09.2017р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище ОСОБА_1 » та № 242/вдс від 18.09.2017 р. «Про звільнення директора ЗОШ І-Ш ст. с. Селище ОСОБА_1 »;

поновити її на роботі на посаді директора комунального закладу - загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Селище Тиврівського району Вінницької області з 19 вересня 2017року;

стягнути з Відділу освіти Тиврівської РДА на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;

стягнути пропорційно з Відділу освіти Тиврівської РДА, колишнього начальника відділу освіти Тиврівської РДА Вінницької області ОСОБА_3 та Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 підтверджені судові витрати.

Позов обґрунтовує тим, що вона працювала директором КЗ ЗОШ І-ІІІ ступенів с.Селище Тиврівського району Вінницької області з 1993 року по 18.09.2017 року.

21.04.2017р. по відділу освіти Тиврівської РДА було видано наказ № 149 «Про результати розгляду звернення по ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище», яким за результатами перевірки за анонімним зверненням їй було оголошено догану.

Рішенням Тиврівського районного суду від 07.02.2018рок даний наказ в частині оголошення їй догани було визнано незаконним та скасовано.

07.09.2017р. по відділу освіти було видано наказ № 280/вдс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище ОСОБА_1 ». Цього разу підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності стало те, що нею не було вжито заходів для належного виконання прохання відділу освіти, а саме, не надано відомостей про навчання або перебування у будь-яких навчальних закладах Тиврівського району малолітніх осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Дійсно, 07.06.2017 р. до ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище з Відділу освіти Тиврівської РДА надійшов лист з проханням повідомити до 12.06.2017р. про навчання або перебування малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у будь-яких навчальних закладах Тиврівського району. Вчасно, 12.06.2017р., перебуваючи у відділі освіти, вона надала письмову відповідь на лист і залишила її в приймальні відділу освіти. 30.06.2017р., на вимогу ОСОБА_3 , вона надала письмові пояснення з цього питання.

11.09.2017 р. її ознайомлено з наказом по відділу освіти № 280/вдс від 07.09.2017 р., з якого дізналась, що без будь-якої перевірки її пояснень, її притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання обов`язків, передбачених КЗпП України, Посадової інструкції директора школи, Статуту школи, Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно з статтею 139 КЗпП працівник повинен своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу.

Лист - прохання, надісланий 07.06.2017р., не відноситься до документу, що має статус розпорядження і начальнику відділу освіти не делеговані права видавати розпорядження.

Крім того, в її трудові обов`язки не входило збирання інформації про малолітніх осіб, які не є учнями ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище, перебувають чи навчаються в інших навчальних закладах на території Тиврівського району і тому вона не повинна нести будь-яку дисциплінарну відповідальність.

14.09.2017р. по відділу освіти Тиврівської РДА було видано наказ № 287/вдс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище ОСОБА_1 ». Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності стало те, що в травні 2017р. нею було проведено «Звіт керівника загальноосвітньої школи І-ІП ст. с Селище», який згодом був витребуваний до відділу освіти. На вимогу начальника відділу освіти 30.06.2017р. нею надані пояснення.

В провину їй ставилось те, що вона не надала до відділу освіти відомостей про офіційне повідомлення засновника (власника) навчального закладу (сільську раду) про дату, час та місце проведення звіту директора школи, що вказує на недотримання Посадової інструкції, Статуту школи, на відсутність співпраці з органами місцевого самоврядування.

Також їй ставилось в провину те, що вона не надала підтверджень щодо повноважень виборних та призначених представників та учнів навчального закладу, батьків і представників громадськості.

Згідно із Статутом школи, посадовими обов`язками директора школи, Правилами внутрішнього трудового розпорядку вона не була зобов`язана погоджувати чи надавати звіт ні відділу освіти, ні сільському голові, оскільки підзвітна лише загальним зборам.

17.05.2017р. начальник відділу освіти видав наказ №176 «Про організацію і проведення звітування керівників загальноосвітніх шкіл перед педагогічним колективом та громадськістю». Даний наказ вона виконала і її не притягнуто до дисциплінарної відповідальності за його невиконання або неналежне виконання.

Робота школи, як і навчально-виховний процес, здійснюється на підставі затвердженого плану роботи на 2016-2017 роки, який був повністю виконаний. План роботи складений відповідно до чинних законів «Про освіту», «Про загальну середню освіту», Статуту школи, Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно з п.4.2 розділ ІV Статуту вищим органом громадського самоврядування навчального закладу є загальні збори колективу. Загальні збори обирають раду навчального закладу, її голову, заслуховують звіт директора. Згідно з п.4.3 Статуту у період між загальними зборами діє рада навчального закладу.

Рада навчального закладу, керуючись планом роботи на 2016-2017 роки, оголосила про загальні збори на 24.05.2017р. з порядком денним про її звіт та іншими питаннями. Тому 24.05.2017р. вона, як підзвітна особа, прибула на загальні збори з підготовленим звітом про роботу за 2016-2017р.р.. Головою зборів було обрано ОСОБА_6 , яка керувала зборами і також 30.06.2017 р. надала пояснення начальнику відділу освіти, аналогічні її. 24.05.2017р. загальні збори колективу прийняли рішення про заслуховування її звіту, і за наслідками його обговорювання (з двох варіантів: задовільно чи не задовільно) визнали її роботу задовільною.

В її трудові обов`язки входить звітувати перед загальними зборами, а відмова від виконання рішення зборів про заслуховування звіту директора, авторитарне втручання або керування зборами, як вищим органом самоврядування - було б порушенням Статуту школи.

18.09.2017р. її ознайомили з наказом по відділу освіти № 242/к від 18.09.2017р. «Про звільнення директора ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище ОСОБА_1 », вручили трудову книжку. З вказаного наказу вона дізналась про те, що 18.09.2017р. її звільнено з роботи на підставі п.3 ст. 40 КЗпП - за систематичне невиконання посадових обов`язків, покладених трудовим договором.

В обґрунтування наказу №242/к від 18.09.2017р. начальник відділу освіти вказує, що протягом квітня-вересня 2017р. до неї неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного впливу у вигляді доган, а саме: 21.04.2017р. по відділу освіти було видано наказ № 149 «Про результати розгляду звернення по ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище»; 07.09.2017р. - видано наказ № 280/вдс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище ОСОБА_1 »; 14.09.2017р. -наказ № 287/вдс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище ОСОБА_1 ».

Підставою притягнення до відповідальності (згідно з текстом оспорюваного наказу № 242/к від 18.09.2017р.), є її пояснювальна записка від 30.06.2017р. № 133.

Вважає його незаконним на підставі наступного. Як вбачається з наказу №242/к від 18.09.2017р. за всі, так звані, «порушення» трудової дисципліни вона вже притягувалась до дисциплінарної відповідальності.

В наказі № 242/к від 18.09.2017р. вказано підставу для звільнення - не лист чи рішення сесії Селищенської сільської ради, а її пояснювальну записку від 30.06.2017р. № 133.

Крім того, всупереч ст. 148 КЗпП відповідачі порушили строки для застосування дисциплінарного стягнення та норми трудового законодавства.

В порушення ст. 149 КЗпП, перед застосуванням стягнення, у неї не було взято жодних письмових пояснень.

Більше року відділ освіти в особі ОСОБА_3 чинив на нею тиск і змушував звільнити посаду.

Відділ освіти в особі ОСОБА_3 04.09.2017р. та 12.09.2017р. двічі звертався з листами до сільської ради, в яких умисно приховував її попередню багаторічну сумлінну роботу та упереджено і суб`єктивно висвітлював її лише з негативної сторони, просив на листи відреагувати так, щоб досягти своєї мети - її звільнення.

Селищенська сільська рада, обговорюючи питання про її роботу, не запросивши її зі звітом, не взявши до уваги думку громадськості, ради школи, батьків, педколективу, не перевіривши упереджені, так звані «відомості», вказані у листах районного чиновника - ОСОБА_3 , безпідставно визнала її роботу як неналежне виконання посадових обов`язків і оперативно направила рішення виконкому про її звільнення для вирішення питання тим же ОСОБА_3 .

В наказі про звільнення не вказано, яке конкретне порушення трудової дисципліни нею допущено в період з 14 по 17.09.2017р.

Ухвалою Тиврівського районного суду від 02.09.2019 року дану цивільну справу прийнято до провадження суддею Кіосак Н.О. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 28.08.2019року та здійснено перехід з розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження в розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 162-162 т.2).

Залучена ухвалою Тиврівського районного суду від 22.01.2020 року як співвідповідач Селищанська сільська рада (а.с. 36 т.3) надала суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що викладені позивачем в позові відомості не спростовують тих фактів, які були підставою для видачі оскаржуваних наказів; крім того, були і інші підстави для втрати довір`я до позивача з боку власника і могли бути підставою для розірвання трудового договору, такі як вчинення кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 366 КК України (ухвала Тиврівського районного суду від 02.02.2018року); крім того, Селищенська сільська рада не приймала рішення про звільнення позивача роботи, зміни до ЗУ «Про загальну середню освіту», які вступили в дію 28.09.2017року, і, відповідно до яких Селищенська сільська рада набула права на призначення і звільнення директора ЗОШ І-ІІІ ступенів, не можуть бути підставою для юридичного тлумачення подій, які мали місце до 28.09.2017року; крім того, вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу заявлена позивачем через місяць після вступу вказаних змін до Закону України «Про загальну середню освіту»; виплата заробітної плати педагогічним працівникам закладів середньої освіти Тиврівського району здійснюється за рахунок освітньої субвенції, яка надходить із державного бюджету України, Селищенська сільська рада не здійснює фінансування виплати заробітної плати працівниками ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Селище.

Відповідач - Відділ освіти Тиврівської РДА, що залучений до участі у справі в порядку заміни з Управління освіти, молоді та спорту ухвалою Тиврівського районного суду від 07.04.2020року подав заяви, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що первинним відповідачем - відділом освіти Тиврівської РДА, який був припинений -03.01.2019, були прийняті цілком логічні і правомірні накази.

Створене як його правонаступник 03.01.2019року Управління освіти, молоді та спорту, згодом і новий Відділ освіти Тиврівської РДА, не є належними відповідачами, оскільки позивачкою не пред`являлись вимоги до ліквідаційної комісії припиненого відділу освіту Тиврівської РДА, а відтак відповідно до ст. 112 ЦК України вважаються погашеними.

Управління освіти, молоді та спорту перебуває у процесі ліквідації і строк заявлення кредиторських вимог до нього сплив 26.01.2020року (а.с. 153-155, 182-183 т.3).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 позов підтримали просять позов задовольнити з викладених у ньому підстав.

В ході судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 пояснила, що перед проведенням загальних зборів вона двічі особисто телефонувала Селищенському сільському голові Слободяну В. про проведення загальних зборів, однак з його боку відповіді не було; жодним нормативним документом не передбачено особиста присутність сільського голови у загальних зборах. Вона відповідає за вчителів, обслуговуючий персонал, їх присутність на зборах забезпечила, за батьків та учнів вона не несе відповідальність. Вона особисто телефонувала кожному члену батьківської ради, щоб повідомити батьків, були розміщені оголошення про звіт в центрі села, доведено до відома класних керівників, щоб вибрали делегатів з учнів. На зборах було обрано голову, збори вирішили проводити і вона не могла відмовитись звітувати, так як є підзвітною особою.

В судове засідання представники відповідачів Відділу освіти Тиврівської РДА та Селищенської сільської ради двічі (08.07.2020року та 11.09.2020року) не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.

ОСОБА_3 в судові засідання неодноразово не з`являвся, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку.

На час розгляду справи 08.07.2020року та 11.09.2020року заяв про відкладення судового розгляду від відповідачів не надходило.

В ході судового розгляду справи представник відповідача Селищенської сільської ради Слободян В. та представник Відділу освіти Тиврівської РДА Бородаєвський І.Ю. позов не визнали з викладених у заявах відповідачів підстав.

ОСОБА_8 також стверджував, що за організацію і правомочність загальних зорів відповідальна директор школи.

ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що не пам`ятає, чи повідомлялась сільська рада про час і місце проведення загальних зборів.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 до Відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації та Селищенської сільської ради підлягає до часткового задоволення, в задоволенні позову до ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи з наступного.

Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008, визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

Частина 5 статті 55 Конституції України гарантує кожному право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

У відповідності до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить засадам цивільного законодавства.

Тлумачення поняття "охоронюваного законом інтересу" викладене у рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року у справі № 1 -10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України, щодо офіційного тлумачення поняття" охоронюваний законом інтерес".

У зазначеному рішенні Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та(або) нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції України і законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

У силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Частиною 3 ст.12, ст.ст.76-81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 9 Конвенції МОП №158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованої постановою ВР N 3933-XII ( 3933-12 ) від 04.02.94, встановлено, що тягар доказування наявності законної підстави для звільнення лежить на роботодавцеві.

Відповідно до статті 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Відповідно до статті 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Таким чином, за змістом вищезазначених законів власник установи або уповноважений ним орган зобов`язаний створити необхідні організаційні і економічні умови для роботи працівника і лише в необхідних випадках застосовувати заходи дисциплінарного і громадського впливу щодо окремих несумлінних працівників.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2018 р. (а.с. 225-226 т.1), постановою апеляційного суду Вінницької області у даній справі від 21.05.2018року (а.с. 199-201 т. 1) встановлено, що наказом №97 від 10.08.1976 року Тиврівського районо ОСОБА_1 призначено на посаду вчителя трудового навчання та креслення Селищенської середньої школи.

З 27.12.1979 року вона переведена на посаду вчителя початкових класів ( наказ №539 Тиврівського районо від 30.12.1979 року).

З 31.08.1990 року на підставі наказу №414 від 31.08.1990 року Тиврівського районо її переведено на посаду на посаду вчителя російської мови та літератури та трудового навчання даної школи.

З 29.08.1990 року вона переведена на посаду заступника директора школи по навчально-виховній роботі.

З 01.09.1993 року ОСОБА_1 переведено на посаду директора Селищенської середньої школи згідно наказу від 31.09.1993 року.

Наказом начальника відділу освіти Тиврівської РДА Нижник О.Т. від 18.09.2017р. № 242/к «Про звільнення директора ЗОШ І - ІІІ ст. с. Селище ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади директора ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Селище за систематичне невиконання нею посадових обов`язків, покладених на нею трудовим договором на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України.

Наказ мотивовано тим, що протягом квітня-вересня 2017р. до неї неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного впливу у вигляді доган, а саме: 21.04.2017р. по відділу освіти було видано наказ № 149 «Про результати розгляду звернення по ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище». Відповідно до наказу по відділу освіти від 13.04.2017року І-ІІІ ступенів №135 «Про виїзд робочої групи в ЗОШ-ІІІ ступенів с. Селище», працівниками відділу освіти проведено розгляд анонімного звернення щодо неправомірних дій директора школи і, як наслідок, на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - догана.

07.09.2017р. по відділу освіти Тиврівської РДА видано наказ № 280/вдс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище ОСОБА_1 », яким їй оголошено догану.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності стало те, що ОСОБА_1 не було вжито заходів для належного виконання вказівки відділу освіти щодо надання про перебування в навчальному закладі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який був направлений 07.06.2017року на підставі листа першого заступника голови Вінницької ОДА №01-27/813. Строк його виконання 12.06.2020року.

14.09.2017р. по відділу освіти Тиврівської РДА видано наказ № 287/вдс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище ОСОБА_1 ». Підставою стало те, що директором ЗОШ І-ІІІ ступенів в травні 2017року було проведено «Звіт керівника ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Селище».

З пояснень ОСОБА_10 від 30.06.2017року стало відомо, що загальні збори колективу, де відбувся звіт, проводилися 24.05.2017року.

На зборах були присутні 19 вчителів з 22; із 15 працівників - 10; від учнів 1 член ради закладу ; від батьків та громадськості - 8 осіб.

ОСОБА_10 до відділу освіти не надала відомостей про офіційне повідомлення засновника (власника ) навчального закладу ( сільську раду с. Селище) про дату, час і місце проведення звіту директора ЗОШ, що вказує на порушення п. 3.17 Посадової інструкції директора ЗОШ І-ІІІ ступенів, п.4.1 Статуту ЗОШ І-ІІІ ступенів, на відсутність співпраці з органом місцевого самоврядування сільською радою с. Селище, яка у відповідності до п.1. 4 є засновником.

ОСОБА_1 , звітуючи перед вищим органом громадського самоврядування - загальними зборами колективу ЗОШ І-ІІІ ступенів, не створила належні умови для реалізації вимог, передбачених п.4.2 Статуту ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Селище, в частині пропорційного представництва усіх делегатів загальних зборів від трьох категорій ОСОБА_1 до відділу освіти не надала відомостей про офіційне повідомлення Засновника (власника) навчального закладу (сільську раду с. Селище) про дату, час та місце проведення звіту директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, що в свою чергу вказує на недотримання ОСОБА_1 п. 3.17. Посадової інструкції директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, п. 4.1. Статуту загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, на відсутність співпраці з органом місцевого самоврядування сільською радою с. Селище, яка у відповідності до п. 1.4. є Засновником (власником) загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище.

Тобто, представництво учнів навчального закладу неправомірно зменшено, що в свою чергу не дало можливості учням реалізувати своє право на участь в громадському самоврядуванні школи, яке передбачене освітнім законодавством.

Не зважаючи на вимогу відділу освіти, ОСОБА_1 не надала підтверджень щодо повноважень виборних або призначених представників працівників навчального закладу, учнів навчального закладу другого-третього ступенів, батьків і представників громадськості.

Тобто, має місце невиконання працівником без поважних причин своїх трудових обов`язків.

В наказі вказано, що вказаними діями ОСОБА_1 допустила неналежне виконання обов`язків, передбачених ст. 139 КЗпП України, трудовим договором, пунктами 1.6., 3.1., 3.5., 3.6., 4.1. Посадової інструкції директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, п. 4.1. Статуту загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, розділу II, п. 4. Розділу III, підпункту є) пункту 1. Розділу IV Правил внутрішнього трудового розпорядку, беручи до уваги пункт 5.2. Посадової інструкції директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, пункти 1., 6., Розділу VII Правил внутрішнього трудового розпорядку, керуючись статтями 147-149 КЗпП України директору загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище - ОСОБА_1 за неналежне виконання обов`язків, передбачених Кодексом законів про працю України, Посадової інструкції директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, Статуту загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, Правил внутрішнього трудового розпорядку загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, оголошено догану (наказ№287/вдс від 14.09.2017року ).

14.09.2017 року до відділу освіти подано листа Селищенської сільської ради - Засновника (власника) комунального загальноосвітнього навчального закладу ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище. В зазначеному листі вказується на те, що адміністрацією загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище чинилися систематичні перешкоди в реалізації прийнятого сесією Селищенської сільської ради рішення щодо реконструкції стадіону на території школи, які полягали у недопущенні людей і техніки на територію школи, спрямуванні різноманітних скарг до різних інстанцій із наведенням недостовірних даних в яких ініціатива громади щодо реконструкції шкільного стадіону поставала у не вигідному світлі тощо. Як наслідок, 40 сесією 6 скликання Селищенської сільської ради від 16.07.2017 р. № 738 було прийняте рішення просити Тиврівську районну державну адміністрацію (відділ освіти) у найкоротший термін звільнити із займаної посади директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище ОСОБА_1 .

Крім того, орган місцевого самоврядування стурбований ситуацією, яка склалася щодо навчання орієнтовно 30 дітей в інших населених пунктах, але проживаючих на території сільської ради с. Селище. В даному випадку позиція сільської ради полягає в тому, що масовий відтік потенційних учнів із загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище зумовлений неналежною роботою адміністрації навчального закладу в особі директора ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного, виконавчим комітетом Селищенської сільської ради 13.09.2017 року було прийняте рішення № 91, яким визнано неналежним виконання посадових обов`язків адміністрацією загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище в особі директора ОСОБА_1 і рекомендовано відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації, відповідно до трудового законодавства України, прийняти відповідне рішення щодо доцільності перебування на займаній посаді директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище ОСОБА_1

Селищенська сільська рада також вважає неналежною діяльність адміністрації загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище в особі директора школи Гавриш М.М. в частині дотримання виконавської дисципліни та співпраці з Селищенською сільською радою, і пропонує відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації, як органу управління освітою у Тиврівському районі, прийняти щодо директора загальноосвітньої школи I-ІІІ ст. с. Селище ОСОБА_1 відповідне кадрове рішення.

Посилаючись на пункти 1.5., 1.6., 3.1., 3.5., 3.6., 3.8., 3.25., 4.1. Посадової інструкції директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, п. 4.1., 4.7. Статуту загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, п.1. розділу І, розділу II, абз. 1 п. 2, п. 4. Розділу III, підпункту є) пункту 1. Розділу IV Правил внутрішнього трудового розпорядку, відділ освіти зазначив у даному наказі, що в діях ОСОБА_1 має місце невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нею трудовим договором, а також мотивував своє рішення ст. 139 КЗпП України, пункт 5.2 Посадової інструкції директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, пункти 1., 6., Розділу VII Правил внутрішнього трудового розпорядку, статтями 147-149 КЗпП України (а.с. 75-82 т. 1).

Суд вважає, що вимоги позивача щодо скасування наказу № 280/вдс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора ЗОШ І-ІІІ ст. с. Селище ОСОБА_1 » від 07.09.2017р. є не доведеним, оскільки позивачем суду взагалі не надано письмової відповіді на запит відділу освіти Тиврівської РДА від 07.06.2017року щодо перебування учнів в Селищанській ЗОШ, в матеріалах справи відсутні дані про його дату видачі, вихідний номер. Доводи позивача про його виконання нічим не підтверджені.

Відповідно до зазначеного в наказі п. 4.1 Статуту ЗОШ І-ІІІ ступенів оперативне управління школою здійснює відділ освіти, згідно п. 4.7 Статуту директор організовує навчально виховний процес та несе за свою діяльність перед органами державної виконавчої влади. Відповідно до п. 3.5 Посадової інструкції директора школи директор вирішує адміністративні питання, що виникають в процесі діяльності школи.

Разом з тим, оцінюючи зібрані у справі докази суд вважає, що накази №287 /вдс від 14.09.2017року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Селище ОСОБА_1 » та №242/вдс від 18.09.2017року «Про звільнення директора ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Селище ОСОБА_1 » слід визнати незаконними та скасувати, а позивачку поновити на роботі на посаді директора ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Селище Тиврівського району Вінницької області, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

На зазначене звернув увагу Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 року у справі №442 /7751/16-ц.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Однією із підстав винесення наказу №242/вдс від 18.09.2017року було притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді догани згідно наказу №149 від 21.04.2017року «Про результати звернення по ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Селище».

Проте, рішенням Тиврівського районного суду від 07.02.2018року даний наказ в частині оголошення їй догани було визнано незаконним та скасовано (а.с. 5-11 т. 2).

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 21.05.2018року рішення в цій частині залишено без змін (а.с. 199-201 т.1).

Іншою підставою було для видання наказу №242/вдс від 18.09.2017року було притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді догани згідно наказу №287/вдс від 14.09.2017року «Про результати звернення по ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Селище».

Проте жоден із пунктів Посадової інструкції директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, Статуту загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Селище, Правил внутрішнього трудового розпорядку, в порушенні яких звинувачується позивач у даному наказі, не передбачає обов`язок директора школи організацію та забезпечення необхідного згідно із п.4.2 Статуту ЗОШ І-ІІІ ступенів кворуму для проведення загальних зборів.

Відповідно до Примірного положення про порядок звітування керівників дошкільних, загальноосвітніх та професійно технічних навчальних закладів перед педагогічним колективом та громадськістю, затвердженого Міністерством освіти науки та культури № 178 від 23 березня 2005р., керівник навчального закладу має щороку звітувати про свою діяльність на загальних зборах (конференціях) педагогічного колективу, батьківського комітету, ради, піклувальної ради та громадськості.

В пункті 4 даного Порядок передбачено, що на загальні збори (конференцію) обов`язково запрошуються члени батьківського комітету, ради та піклувальної ради навчального закладу, батьки та представники інших органів громадського самоврядування; дата проведення та порядок денний загальних зборів (конференції) повідомляється педагогічному колективу, членам батьківського комітету, ради та піклувальної ради навчального закладу, батькам та представники інших органів громадського самоврядування не пізніше, ніж за 15 днів до дня проведення; для ведення зборів обирається голова та секретар, який веде протокол засідання.

Разом з тим, на кому саме лежить організація повідомлення про проведення зборів, в який спосіб; механізм впливу, на осіб, які не з`явились для їх проведення (зокрема, яким чином та на підставі чого директор має право змусити представників громадськості, батьківського комітету, учнів з`явитись на вказані збори).

Слід зазначити, що згідно п. 4. 2 Статуту ЗОШ І-ІІІ ступенів має право скликати дані збори так само має і засновник ( Селищенська сільська рада ).

ОСОБА_10 , як підзвітна особа, на підставі рішення осіб, які з`явились для проведення зборів, про їх проведення, свій обов`язок щодо звітування про роботу за 2016-2017рік виконала, оцінка роботи директора з двох варіантів «задовільно», «незадовільно», була визнана «задовільною» (а.с.121-126 т.1).

Слід вказати, що сам Селищенський сільський голова ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що не пам`ятає, чи був проінформований про проведення зборів.

Відтак даний наказ №287/вдс від 14.09.2017року не може вважатись правомірним, оскільки винесений з порушенням закону.

Слід зазначити, що в період з 14.09.2017року по 18.09.2017року як вбачається із змісту наказу №242/вдс від 18.09.2017року будь-яких порушень трудової дисципліни позивач не допустила.

Крім того, слід зауважити, що відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення догана; звільнення.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Виносячи наказ про звільнення позивачки на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України №242/вдс від 18.09.2017року відділ освіти взяв до уваги події, які визнав як порушення позивачкою трудових обов`язків і за які уже притягнув до дисциплінарної відповідальності позивачку наказом №287/вдс від 14.09.2017року у виді догани.

Окрім того, як встановлено рішенням Тиврівського районного суду 07 лютого 2018 р. (а.с. 225-226 т.1) за досягнуті успіхи в роботі ОСОБА_1 неодноразово була нагороджена різного роду відзнаками та грамотами: Почесною грамотою Міністерства освіти та науки від 1992 року, Почесною грамотою Вінницької ОДА та обласної ради за серпень 1997 року; Почесною грамотою Тиврівської РДА та Тиврівської районної ради від 06.03.2006 року; відповідно до наказу Відділу освіти Тиврівської РДА №175 від 22.09.2003 року, Свідоцтва, виданого на підставі наказу №198 від 22.09.2004 року, Свідоцтва, виданого на підставі наказу від 15.09.2010 року №192 за сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків була занесена на Дошку Пошани працівників освіти; згідно Свідоцтва за серпень 2002 року, Свідоцтва від 24.08.2006 року, Свідоцтва від 24.08.2008 року вона була занесена на районну Дошку Пошани; Грамотою відділу освіти Тиврівської РДА за березень 2005 року, Почесною грамотою Тиврівської РДА та Тиврівської районної ради від 05.03.2006 року; Подякою відділу освіти Тиврівської РДА за 2006 рік; Почесною грамотою Тиврівської РДА та Тиврівської районної ради від 23.02.2002 року; згідно свідоцтва відділу освіти за жовтень 2002 року визнана «Людиною року -2007» в галузі освіти, номінація «Керівник загальноосвітнього навчального закладу»; Подякою відділу освіти Тиврівської РДА від 16.04.2009 року; Грамотами Відділу освіти за 2009 рік, 2010 рік, 2011 рік, 2017 року; Грамотою Департаменту освіти та науки від 11.04.2011року; Дипломом було нагороджено Селищанську І-ІІІ ступенів Міністерством освіти та науки, молоді та спорту України та Національною академією педагогічних наук від 24.03.2011 року за активну участь в інноваційній модернізації національної системи освіти; Грамотою управління освіти та науки Вінницької ОДА в 2011 році; посвідченням «Відмінник освіти України» від 01.08.2002 року, посвідченням « ОСОБА_11 » від 15.08.2006 року; згідно витягу з протоколу №6 від 04.09.2013 року засідання науково-методичної ради Вінницького обласного інституту післядипломної освіти було схвалено досвід роботи ОСОБА_10 з теми: «Літературне краєзнавство. Вивчення світової літератури та російської мови в краєзнавчому культурологічному контексті», матеріали досвіду занесено до картотеки перспективного педагогічного досвіду.

Доводи представника відповідача щодо того, що 02.02.2018 року Тиврівським районним судом винесено ухвалу про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України на підставі ст. 48 КК України, позову не спростовують, оскільки дані обставини не були підставою для винесення оспорюваних позивачем наказів, а відтак не є предметом розгляду даного позову.

Враховуючи, що відповідачами не доведено систематичного невиконання позивачкою покладених на нею трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, підстав для звільнення її з роботи на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України не вбачалось, а відтак наказ№242/вдс від 18.09.2017року підлягає скасуванню як незаконний.

Відповідно до листа Управління освіти, молоді та спорту від 05. 12.2019року фінансування здобуття повної загальної середньої освіти здійснюється за рахунок Державного бюджету, не є виключенням і фінансування заробітної плати для педагогічних працівників в т.ч. і директора ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Селище (а.с.221 т. 2); відділ освіти Тиврівської РДА, накази якого оскаржуються, припинено 03.01.2019року, на підставі розпорядження Тиврівської РДА №273 від 07.08.2018року було вирішено утворити Управління освіти, молоді та спорту як правонаступника відділу освіти Тиврівської РДА (а.с. 121 т. 2), яке зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 03.01.2019року і наразі знаходиться в стані припинення; розпорядженням Тиврівської РДА від 26.11.2019року №303 вирішено утворити відділ освіти Тиврівської РДА, а, з урахуванням змін, внесених розпорядженням Тиврівської РДА від 29.11.2019року №307 відділ освіти Тиврівської РДА є правонаступником прав і обов`язків з реалізації державної політики у сфері освіти і науки управління освіти, молоді та спорту Тиврівської РДА (а.с. 66-69 т. 3); дане розпорядження наразі не скасованевідділ освіти Тиврівської РДА зареєстрований як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб 28.01.2020року (а.с.70-72 т. 3).

Відповідно до Закону України до ч.2 ст. 25 Закону України «Про освіту» від 5 вересня 2017 року № 2145-VIII (набрав чинності 28.09.2017року) право укладати та розривати строковий трудовий договір (контракт) з керівником закладу освіти належить засновнику, тобто Селищенській сільській раді.

Відтак відділ освіти Тиврівської РДА, Селищенська сільська рада є належними відповідачами у даній справі.

Разом з тим, з огляду на те, що ОСОБА_3 очолював припинений відділ освіти Тиврівської РДА, спірні відносини виникли між позивачем та роботодавцем, а не з його керівником, в частині вимог до ОСОБА_3 слід відмовити (а.с.201 т.1).

Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що позивачем пропущено строки пред`явлення вимог до припиненого відділу освіти Тиврівської РДА, Управління освіти молоді та спорту, і відділ освіти є неналежним відповідачем, оскільки даний позов позивачкою пред`явлено до моменту припинення відділу освіти і знаходився на розгляді суду.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Підстав стверджувати про наявність вини позивачки щодо строків розгляду справи не вбачається.

Відповідно до Розділів І, ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від лютого 1995 р. N 100 середньомісячна заробітна плата у випадку затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п.3 розділу ІІІ даного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до п.8 Розділу ІУ даного Порядку нарахування виплат,що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Останніми двома місяцями перед звільненням позивачки з роботи були липень-серпень 2017року.

Середньоденна заробітна плата позивачки за даний період склала 455,19 грн., що стверджується довідкою Управління освіти ,молоді та спорту від 21.07.2020 року №01-27/822.

Відтак середній заробіток за час вимушеного прогулу склав 340026,93 грн. ( 455,19 грн. х 747 робочих днів (за період з 19.09.2017 року по 11.09.2020року)), які з підстав, наведених вище підлягають стягненню з відділу освіти Тиврівської РДА.

Судові витрати позивача складають 10000грн. витрат на правничу допомогу, які обґрунтовуються квитанціями, договором про надання правничої допомоги (а.с. 180, 181 т.3, а.с. 221 т. 1), 1280 грн. - судового збору (а.с. 1,69 т.1). Оскільки в задоволенні вимог щодо скасування наказу від 07.09.2017року відмовлено, до стягнення підлягає судовий збір в сумі 640грн.

Враховуючи, що позов в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного підлягає задоволенню, відповідно до ст.141 ЦПК України з відділу освіти Тиврівської РДА слід стягнути судовий збір в прибуток держави пропорційно розміру задоволених вимог в цій частині, що становить 4241 грн. 06 коп. (3400,26 грн. ( 340026,93 грн. х 1% ) + 840,80 грн.).

Керуючись ст. ст. 4,12,13, 76-81,141,263-265 ЦПК України, ст. ст. 9, 43, ст. 55 Конституції, ст. 15 ЦК України, ст. 2, 235 КЗпП України, Порядком обчислення середньої заробітної плати,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від лютого 1995 р. N 100, -

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до Відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації та Селищенської сільської ради Тиврівського району про визнання незаконними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволити частково.

Визнати незаконними та скасувати накази начальника Відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області №287/вдс від 14.09.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Селище ОСОБА_1 » та №242/вдс від 18.09.2017 року «Про звільнення директора ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Селище Гавриш М.М.».

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді директора комунального закладу - загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Селище Тиврівського району Вінницької області з 19.09.2017 року.

Стягнути з Відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 340026 (триста сорок тисяч двадцять шість) гривень 93 копійки з утриманням при виплаті означеної суми, передбачених законом податків, обов`язкових платежів та зборів.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації та Селищенської сільської ради Тиврівського району відмовити.

Стягнути з Відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 10640 (десять тисяч шістсот сорок) гривень.

Стягнути з Відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації судовий збір в прибуток держави в сумі 4241 (чотири тисячі двісті сорок одну) гривню 06 копійок.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання незаконними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 18.09.2020 року.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу буде подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:Н. О. Кіосак