ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/497/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю учасників справи: представника відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Ліщишина О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 грудня 2019 року (суддя Мазурок О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, третя особа: Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів прокуратури та досудового розслідування,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що вже більше семи років органами Шепетівської та Славутської поліції під наглядом Шепетівської прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000044 від 26 листопада 2012 року, за фактом заволодіння шахрайським способом грошовими коштами ОСОБА_2 в сумі 7 тис. доларів США та 7 тис. гривень, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. І при цьому, проводиться без прийняття законного процесуального рішення за наслідками розслідування, а значить без мети розкриття кримінального правопорушення, захисту прав потерпілого та притягнення винуватої особи до кримінальної відповідальності.

За чотири роки досудового розслідування, яке проводилося СВ Шепетівського ВП було винесено 6 постанов про закриття даного кримінального провадження, 4 з яких було скасовано, як незаконні, ухвалами слідчих суддів Шепетівського міськрайонного суду та 2 постанови скасовано процесуальним керівником -прокурором Гаркушиним І.А. Підставами для скасування постанов про закриття слугували їх необґрунтованість, передчасність винесення, відсутність належної правової оцінки кримінального провадження та невідповідність висновків про відсутність у діях ОСОБА_3 складу шахрайства наявним у матеріалах кримінального провадження доказами та ін.

Крім того, допускалися випадки тривалого не направлення копій процесуальних рішень, чим порушувалось його процесуальне право, процесуальне право попереднього потерпілого ОСОБА_2 , гарантоване ст. 24 КПК України, на оскарження рішень слідчого.

Також, мали місце випадки несвоєчасного повідомлення з боку слідчого СВ Славутського ВП про результати розгляду клопотань, поданих в порядку ст. 220 КПК України, що тягло за собою неодноразові скарги на бездіяльність слідчого у вигляді неповідомлення про результати розгляду таких клопотань, чим також порушувалось його процесуальне право потерпілого, гарантоване ст. 24 КПК України, на оскарження рішень слідчого.

Важливим доказом бездіяльності Шепетівської місцевої прокуратури є відсутність належного реагування на незаконні постанови про закриття кримінального провадження. Зокрема, із дев`яти таких постанов лише три було скасовано за постановами прокурорів, тоді як шість постанов скасовано ухвалами слідчих суддів. Таким чином шість незаконних постанов про закриття було залишено поза увагою Шепетівської місцевої прокуратури, прокурори якої здійснювали та здійснюють процесуальне керівництво за досудовим розслідуванням, внаслідок чого прокуратурою не було використано передбачено ч. 6 ст. 284 КПК України право прокурора скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю протягом двадцяти днів з моменту отримання її копії, що говорить про неналежний нагляд за досудовим розслідуванням на предмет перевірки законності процесуальних рішень слідчого. Внаслідок такої бездіяльності Шепетівської прокуратури його близьким доводилось витрачати грошові кошти на послуги адвоката для підготовки та подання до суду відповідних скарг на постанови слідчого про закриття кримінального провадження, що призвело до додаткових матеріальних витрат на суму 13950 гривень.

Крім цього він вважає, що до бездіяльності Шепетівської місцевої прокуратури слід віднести безініціативність, яка полягає у непроведені процесуальними прокурорами слідчих дій у кримінальному провадженні, хоча по закону прокурори мають право проводити слідчі дії, що з урахуванням численної кількості незаконних постанов про закриття і малої кількості скасованих прокурорами постанов про закриття говорить про формальний нагляд за досудовим розслідуванням.

За словами позивача, потерпілий у кримінальному проваджені ОСОБА_2 у заповіті від 6 листопада 2012 року чітко визначив: «все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що він законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті заповідає ОСОБА_1 . Дане кримінальне провадження за № 0000044, в якому його дід визнаний потерпілим було зареєстроване вже після складання заповіту, а саме 26 листопада 2012 року, у зв`язку з чим право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, а так само право на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів поліції та прокуратури, яке виникло у його діда в майбутньому (мається на увазі у майбутньому після складення заповіту) та належало йому, як потерпілому, а також незаконно забрані ОСОБА_3 його грошові кошти, як майно переходить до нього в порядку спадкування, як до єдиного спадкоємця за заповітом. Однак реалізувати таке право в рамках цього кримінального провадження, можливо лише маючи статус потерпілого.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів - прокуратури Хмельницької області та Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 , 50000 грн. моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю прокуратури Хмельницької області та Шепетівської місцевої прокуратури, Головним управлінням Національної поліції та його територіальними органами - Шепетівським та Славутським відділеннями Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в ході контролю за досудовим розслідуванням, процесуального керівництва та досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000044 від 26 листопада 2012 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у тому числі 25000 гривень моральної шкоди з прокуратури Хмельницької області та 25000 грн. моральної шкоди з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Судові витрати повністю стягнути з відповідачів - прокуратури Хмельницької області та Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, незалежно від результатів вирішення спору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вважає вказане рішення незаконним і необґрунтованим, винесено з порушенням вимог Цивільного процесуального кодексу України, в першу чергу у тій частині, яка стосується повноти з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Посилається на те, що судом не було вказано про деякі підстави позову та не було надано їм будь-якої правової оцінки.

Крім того, міськрайонний суд проігнорував надані позивачем доводи щодо протиправності поведінки і задоволення скарг, як на підставу для відшкодування моральної шкоди та взагалі не оцінив їх.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП в Хмельницькій області просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 грудня 2019 року без змін.

Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ГУНП в Хмельницькій області, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування та задоволення слідчим суддею таких скарг, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Зокрема сам по собі факт скасування слідчим суддею за скаргою позивача постанов слідчого, винесених при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні, беззаперечно не свідчить про нанесення моральної шкоди позивачу та її розмір.

Питання про відшкодування моральної шкоди в такому випадку має вирішуватися виходячи із наданих сторонами доказів на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування та з урахуванням принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третьої статті 12 ЦПК України), а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 22 лютого 2012 року в Шепетівський МВ УМВС України в Хмельницькій області звернулась з письмовою заявою ОСОБА_4 , про те, що в липні 2011 року ОСОБА_3 , шляхом обману та зловживання довірою її батька ОСОБА_2 , під приводом позики, заволоділа його особистими грошима в сумі 7000 доларів США та 7000 гривень, чим спричинено матеріального збитку у значному розмірі. ОСОБА_3 частково відшкодувала кошти, невідшкодованою залишається сума 2700 доларів США. За вищевказаним фактом 6 квітня 2012 року заступником Шепетівського міжрайонного прокурора порушено кримінальну справу за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а. с. 87, 88 Т. 1).

За час проведення досудового розслідування приймалися рішення про закриття кримінального провадження: постановою від 20 квітня 2013 року ст. слідчого СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області Янішевської Т.В. (а. с. 94 Т. 1); постановою від 23 липня 2013 року ст. слідчого СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області Янішевської Т.В. (а. с. 99 Т. 1); постановою від 31 жовтня 2013 року ст. слідчого СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області Янішевської Т.В. (а. с. 105 Т. 1); постановою від 12 квітня 2014 року ст. слідчого СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області Янішевської Т.В. (а. с. 111 Т. 1); постановою від 24 червня 2014 року ст. слідчого СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області Янішевської Т.В. (а. с. 119 Т. 1); постановою від 29 грудня 2016 року ст. слідчого СВ Славутського ВП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Чорноброва О.Ю. (а. с. 126 Т. 1); постановою від 31 травня 2017 року ст. слідчого СВ Славутського ВП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Чорноброва О.Ю. (а. с. 137 Т. 1); постановою від 14 листопада 2017 року ст. слідчого СВ Славутського ВП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Чорноброва О.Ю. (а. с. 148 Т. 1).

Ухвалами слідчих суддів Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 травня, 9 серпня, 15 листопада 2013 року, 26 березня 2014 року, та Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 червня, 7 грудня 2017 року було скасовано вище зазначені постанови старшої слідчої СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області Янішевської Т.В. та ст. слідчого СВ Славутського ВП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Чорноброва О.Ю. про закриття кримінального провадження (а. с. 160, 163, 166, 169, 172, 175 Т. 1).

Крім того, прокурором Шепетівської міжрайонної прокуратури 14 квітня та 21 листопада 2014 року було прийнято постанови про скасування постанов про закриття кримінального провадження від 12 квітня та 24 червня 2014 року (а. с. 178, 180 Т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 47 Т. 2).

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що позивачем не надано доказу, що ухваленням вищезазначених рішень визнавалися неправомірними рішення, дії чи бездіяльність посадових чи службових осіб органів державної влади.

Крім того, позивачем також не надано до суду доказів, що за життя ОСОБА_2 було присуджено судом відшкодування моральної шкоди, а тому позивач не успадкував права на відшкодування моральної шкоди.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Встановивши, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між такою шкодою і діями, бездіяльністю та рішеннями органу досудового розслідування, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Посилання апелянта, що судом не було вказано про деякі підстави позову та не було надано їм будь-якої правової оцінки є необґрунтованими.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Тому Хмельницький апеляційний суд вважає, що наведені в позові та в апеляційній скарзі посилання не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

У жодному з наведених документів не міститься висновків про неправомірність дій та рішень посадових осіб.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 10 березня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк