Справа № 286/1760/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Скітневської О.М.

з секретарем судового засідання Левківською В.І.,

з участю:

представників позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідачів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

представника відповідачів ОСОБА_32.

представника третьої особи Онищенко Ю.І.

розглянувши в приміщенні суду в м. Овруч в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовну заяву Органу опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Словечанської сільської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку села Листвин Овруцького району Житомирської області та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя села Листвин Овруцького району Житомирської області, щодо їхніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання їх малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подання до суду, у розмірі 1/2 всіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі мали на вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Громадянка ОСОБА_3 має п`ятеро дітей, але разом з ОСОБА_4 виховували трьох дітей.

Відповідно до рішення Овруцького районного суду від 26 березня 2015 року у справі №286/8024/14- ц за позовом органу опіки та піклування Овруцької райдержадміністрації, малолітню дитину - ОСОБА_7 , було відібрано від батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без позбавлення їх батьківських прав. Тривалий час дитина проживала у дитячому будинку сімейного типу ОСОБА_8 та ОСОБА_33 у Житомирському районі. В квітні 2018 року Апеляційним судом Житомирської області винесено рішення про доцільність повернення дитини біологічним батькам за позовами останніх та 12 квітня 2018 року малолітню ОСОБА_9 було передано в родину ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і, відповідно до розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації від 12.04.2019, остання втратила статус «дитини позбавленої батьківського піклування».

27 травня 2019 року до чергової частини Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що неповнолітній ОСОБА_12 гостював у біологічної матері вдома у селі Листвин Овруцького району Житомирської області та випадково дізнався, що рік тому вітчим, ОСОБА_4 , з матір`ю, ОСОБА_3 , вбили його сестру, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: штовхнули дитину, яка вдарилась головою в ліжко, від чого наступила смерть, в подальшому тіло спалили в печі, кістки викинули у річку.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12. ч.2 ст. 115 КК України, ухвалами Корольовського районного суду м. Житомир від 29 травня 2019 року та 30 травня 2019 року до них застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до рішення виконкому Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 28.05.2019 № 42, малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було відібрано від батьків та з метою проведення медичних та діагностичних обстежень госпіталізовано до дитячого відділення районної лікарні села Словечне Овруцького району Житомирської області.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» 30 травня 2019 року малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були поставлені на первинний облік служби у справах дітей Овруцької райдержадміністрації Житомирської області як діти, що позбавлені батьківського піклування. Цього ж дня їм було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування.

30 травня 2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини слухалось питання щодо вирішення подальшої долі малолітніх дітей, які залишилися без батьківського піклування: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та вирішено звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги стосовно позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтримала повністю, вважає, що таке рішення необхідне для подальшого влаштування дітей та буде відповідати їхнім інтересам. Пояснила, що дана сім`я перебувала на обліку з 2014 року, відповідачі на той час зловживали алкоголем, їхня малолітня дочка ОСОБА_9 опинилася в лікарні і в подальшому була відібрана від батьків. У відповідачів народилися ще 2 хлопчики ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Про старшу дочку вони згадали тільки після того, як було подано позов про позбавлення їх батьківських прав. Після двохрічної судової тяганини вони за допомогою громадських активістів повернули дівчинку до себе. Під час розгляду судами справи та після повернення ОСОБА_9 комісія неодноразово виїжджала за місцем проживання даної сім`ї з метою обстеження умов проживання, проте відповідачі не пускали представників служб до свого будинку. Також надходила інформація від медпрацівників, що вони також не могли потрапити до будинку і дітей не могли оглянути, у 2018 році дітей припинили водити на щеплення. Дошкільні заклади діти не відвідували. Останнім часом відповідачі вели відлюдькуватий спосіб життя, дітей на вулицю не випускали. Ніде не працювали, жили за рахунок дитячих коштів. Після взяття відповідачів під варту діти були влаштовані до лікарні, їх обстежено, виявлено проблеми зі здоров`ям.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали і просили не позбавляти їх батьківських прав, оскільки вони дбали про дітей, скарг щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не було і свої батьківські обов`язки щодо цих двох дітей вони виконували належним чином.

Представник третьої особи ОСОБА_15 в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що вона як представник Словечанської сільської ради у складі комісії неодноразово відвідувала сім`ю відповідачів. Навесні-влітку 2018 року все було добре, питань щодо догляду за дітьми не виникало і з липня 2018 року вони припинили виїжджати до даної сім`ї, але в жовтні 2018 року були телефонні повідомлення від медичних працівників, що дітей перестали водити на огляди, а також про те, що дітей не випускають на вулицю. Вона в складі комісії виїжджала до відповідачів, проте їх до будинку не впустили. В січні 2019 року знову надійшло повідомлення від фельдшера, що відповідачі не пускають до дітей. Знову була сформована комісія, але знову до будинку їх ніхто не пустив. В лютому їх пустили до будинку, тоді в будинку було прибрано. В березні було прийняте остаточне рішення суду щодо повернення ОСОБА_9 відповідачам. У травні 2019 року вона була присутня, коли вилучали дітей. Відповідачі були нетверезі, діти були брудні. Тоді ОСОБА_16 розповіла, що з серпня 2018 року після ситуації з ОСОБА_9 , вона пила кожного дня, і саме з того часу все змінилося. У лікарні діти не могли наїстися, у них були поведінкові розлади, вони довго не могли прийти в себе.

Допитана як свідок ОСОБА_1 показала, що вона працює завідуючою сектором опіки та піклування Служби у справах дітей Овруцької райдержадміністрації. Родину відповідачів знає з 2014 року. Тоді у них була відбрана дочка ОСОБА_17 , яка з того часу стояла на обліку в службі. У 2016 році до суду подано позов про позбавлення їх батьківських прав, після чого вони подали позов про повернення їм ОСОБА_17 . Майже протягом трьох років батьки через суд намагалися повернути ОСОБА_17 , доводили, що вони хороші батьки, створювали належні умови для двох менших хлопчиків. Рішенням суду батькам було відмовлено у поверненні їм дитини, але апеляційний суд своїм рішенням 18.04.2018 повернув ОСОБА_17 в сім`ю, після чого вона була знята з обліку. Центром соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді батькам було запропоновано здіснення супроводу сім`ї, проте вони відмовилися. У зв`язку з розглядом судами справ стосовно ОСОБА_17 вона неодноразово відвідувала сім`ю, була у них 5 разів. В один з відвідувань чула запах алкоголю. Батьки не завжди пускали комісію до будинку, коли обстеження умов проживання сім`ї все таки вдавалося проводити - складали відповідні акти, які на даний час в службі відсутні, оскільки вилучені слідчим. Після повернення ОСОБА_17 батькам з червня 2018 року до них неодноразово виїжджала комісія, щоб з`ясувати, як родина проходить адаптацію, проте в будинок їх не пускали, на контакт не йшли. ОСОБА_17 було встановлено інвалідність, батьки не возили її на реабілітацію, ніде не працювали, фактично жили на дитячі гроші. У липні 2018 року був складений протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з невиконанням ними своїх батьківських обов`язків. Судом вони були визнані винними, в подальшому апеляційний суд справу закрив. Відповідачі - люди дуже емоційні, важкі у спілкуванні, вони кричали на членів комісії, часто вели себе неадекватно. ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав стосовно двох своїх старших дітей.

Свідок ОСОБА_18 показав, що він виконує обов`язки старости Листвинського старостинського округу, сім`я відповідачів проживає в с. Листвин. У травні 2016 року у них народився ОСОБА_14 , у липні 2017 року - ОСОБА_13 . До 2016 року ОСОБА_19 вживав алкогольні напої, потім з 2016 року до червня 2018 року він не бачив, що вони пили. Вчасно ходили до лікарів, продукти у них були, в будинку було прибрано. Свого часу ставилося питання про позбавлення їх батьківських прав відносно ОСОБА_9 , її забрали з сім`ї. До червня 2018 року все було нормально. Органи опіки та піклування часто були в сім`ї, сім`я була забезпечена речами першої необхідності. Потім вони почали вести відлюдькуватий спосіб життя, закривалися у будинку. У січні 2019 року він хотів відвідати сім`ю, ОСОБА_4 не пустив його до будинку. Зі слів, ОСОБА_19 періодично підробляв у лісі. Він часто вступав у суперечки, проявляв агресію, але при цьому проявляв певну обдуманість поведінки - вів себе так тільки у випадках, коли це не могло йому зашкодити. ОСОБА_16 повідомляла, що ОСОБА_19 вчиняв щодо неї насильство, але офіційних скарг не подавала.

Свідок ОСОБА_20 показала, що вона працює завідуючою ФАП с. Листвин Овруцького району. На території їхнього обслуговування проживала сім`я відповідачів. До досягнення дітьми одного року вона приходила до них додому, їх оглядала. Потім батьки приводили дітей до ФАПу. Сім`я була нормальна, в хаті було чисто, у дітей було все необхідне. Проте з осені 2018 року батьки перестали приводити дітей, і пускати до будинку медичних працівників. В жовтні 2018 року її до будинку не пустили, дітей лише показали. Після цього вона дітей не бачила. На вулицю дітей не випускали.

Свідок ОСОБА_21 показала, що вона працює спеціалістом служби у справах дітей Овруцької райдержадміністрації. Сім`я відповідачів їй давно знайома. Вони періодично зловживали алкоголем. Дітей на вулицю не випускали, щоб не виявили, що немає третьої дитини, перевдягали хлопчика дівчинкою. Діти отримали велику психологічну травму внаслідок ситуації, що склалася. У відносинах з соціальними службами відповідачі вели себе неадекватно, агресивно. Близько 5 разів вона відвідувала сім`ю в складі комісії. В хату їх не пускали. В один з приїздів влітку бачила хлопчиків на вулиці здалеку. Потім в лютому 2019 року комісію спочатку до будинку не пускали, потім нарешті впустили. Хлопчики були бліді, з приводу чого матері було зроблено зауваження, що дітей треба водити на вулицю, на що ОСОБА_22 відповіла, що їм вистачить і веранди. ОСОБА_19 почав кричати на ОСОБА_16 , чому вона показала дітей, після цього вона заштовхала їх до кімнати, сказавши йти до ОСОБА_23 . До цього ОСОБА_14 казав: « ОСОБА_23 нема». Побутові умови в будинку були нормальні. Після цього вона до них не їздила. Була неофіційна інформація від жителів села, що відповідачі ведуть відлюдькуватий спосіб життя, дітей на вулицю не випускають, проте офіційних скарг на них не було.

Свідок ОСОБА_24 показала, що вона працює завідуючою Амбулаторією загальної практики сімейної медицини с. Словечне Овруцького району. Сім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обслуговувалася у них. Батьки приводили до амбулаторії дітей, робили їм щеплення, рекомендації лікарів, в основному, виконували. Проте коли влітку 2018 року у молодшого хлопчика було діагностовано анемію, його було направлено до обласної лікарні, батько ОСОБА_19 категорично відмовився туди їхати. У жовтні 2018 року необхідно було повторно зробити аналіз крові, батьки до амбулаторії дитину не приводили. Лише після звернення до Словечанської сільської ради та їхнього втручання батьки привели двох хлопчиків до амбулаторії, їх було обстежено, проведено необхідні аналізи. Після цього батьки дітей до амбулаторії не водили, щеплень не робили. Вона особисто в січні 2019 року приїжджала до відповідачів, щоб обстежити дітей, проте її до будинку не пустили. Вдруге вона приїхала вже з працівниками сільської ради, проте їх знову до будинку не пустили, лише через вікно показали двох хлопчиків. Обстежити їх вона знову не змогла. Після цього вона дітей не бачила.

Свідок ОСОБА_25 показала, що вона працює лікарем-педіатром Дитячого відділення КНП «Словечанська районна лікарня». Працівниками Словечанської сільської ради до лікарні було доставлено двох хлопчиків ОСОБА_13 віком 18 місяці та ОСОБА_14 віком 3 роки для обстеження та тимчасового перебування. Діти були перелякані. Вона оглянула дітей. Видимих тілесних ушкоджень у дітей не було. За результатами аналізів та обстеження відхилень у них не виявлено, соматично вони були здорові. Проте у них була недостача ваги для їхнього віку, та спостерігались неврозні тіки - несвідомі автоматичні рухи. Діти перебували в лікарні приблизно 1,5 місяці. Дітей возили до лікарні в м. Овруч, їх оглядали спеціалісти психіатр, невропатолог, дерматолог, окуліст та інші, вносили свої діагнози в консультативний висновок, який був переданий до Житомирського будинку дитини, коли дітей направили туди. Психіатр та невропатолог виявили відхилення.

Свідок ОСОБА_26 показала в судовому засіданні, що ОСОБА_3 - це її дочка. Раніше вона з чоловіком вживала алкоголь. Останні кілька років у них все було добре. Вона приїжджала до них, дочка з дітьми приїжджала до неї в гості. Неуваги до дітей вона не помічала. ОСОБА_16 добре вела домашнє господарство, ОСОБА_19 ходив по ягоди і гриби, допомагав ОСОБА_16 . Останній раз вона була у них в серпні 2018 року. У них все було в порядку, чисто, приготована їжа. Після цього вона до них не їздила, як і вони до неї. Після вилучення дітей вона приїжджала до них в лікарню, де від лікаря дізналася, що діти здорові і доглянуті.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідачів та їх представника, представника третьої особи, свідків, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, безпосередньо дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст.81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 01.06.2016 року та серії НОМЕР_2 від 10.07.2017 встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.19,20).

З акту обстеження сім`ї від 25.01.2019 встановлено, що обстежити умови проживання неповнолітніх дітей за адресою: село Листвин Овруцького району не представилось можливим, оскільки мати відмовлялась впускати в будинок членів комісії (а.с.5).

Сільський голова виконавчого комітету Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області листом від 28.05.2019 за № 439 повідомив службу у справах дітей Овруцької РДА, що на території Словечанської сільської ради в селі Листвин Овруцького району діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 залишились без догляду батьків та в зв`язку з загрозою життю і здоров`ю дітей, було прийняте рішення про влаштування їх в дитяче відділення РЛ с.Словечне (а.с.10).

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житормир від 29 травня 2019 року (справа №296/5235/19 1-кс/296/2800/19) до ОСОБА_3 , та ухвалою Корольовського районного суду м.Житормир від 30 травня 2019 року (справа №296/5234/19 1-кс/296/2799/19) до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12. ч.2 ст. 115 КК (а.с.11,15).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 61 від 31.05.2019 малолітнім ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наданий статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.4).

Наказом служби у справах дітей № 54 від 30.05.2019 дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поставлено на первинний облік дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.12).

З повідомлення т.в.о.начальника Овруцького ВП Боровського В.В. на ім`я голови Овруцької РДА № 5910/211/01-2019 від 28.05.2019 встановлено, що 27.05.2019 до чергової частини Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області зі служби «102» надійшло повідомленням про те, що ОСОБА_12 , перебуваючи у біологічної матері в с. Листвин Овруцького району, дізнався, що рік тому вітчим з матір`ю ОСОБА_3 вбили сестру, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: штовхнули дитину, яка вдарилась головою в ліжко, від чого наступила смерть, в подальшому тіло спалили в печі, кістки викинули у річку. Перевіркою встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали разом в АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 має п`ятеро дітей, але разом з ОСОБА_4 виховували трьох дітей, відносно двох старших дітей вона позбавлена батьківських прав. В жовтні 2014 року надійшло повідомлення від заступника головного лікаря Овруцької ЦРЛ про загрозу життю та здоров`ю малолітній ОСОБА_7 , 2013 р.н. Рішенням Овруцького районного суду від 26.03.2015 за позовом органу опіки та піклування Овруцького РДА ОСОБА_7 було відібрано від батьків без позбавлення батьківських прав. У травні 2015 року відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 221 ОСОБА_7 було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_28 . 22.06.2016 рішенням Овруцького районного суду відмовлено у позбавленні батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відносно їх доньки ОСОБА_9 , також відмовлено у поверненні дитини рідним батькам. У квітні 2018 року ОСОБА_7 було повернуто біологічним батькам. В подальшому у 2018-2019 роках з метою інспектування умов проживання працівниками Овруцького ВП разом зі службою у справах дітей Овруцької РДА п`ять разів було відвідано сім`ю ОСОБА_29 в с.Листвин, проте останні до будинку не впускали та дитину не показували, мотивуючи тим, що ДБСТ ОСОБА_28 можуть її викрасти. Слідчим відділенням Овруцького ВП було внесено відомості до ЄРДР № 0000302 за ч.2 ст.115 КК України (а.с.13,14).

З повідомлення сільського голови ОСОБА_30 на ім`я начальника Овруцького ВП від 15.02.2019 вбачається, що комісія намагалася провести обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_3 23.01.2019 та 25.01.2019 до оселі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 комісії потрапити не вдалося. 12.02.2019 до будинку увійти дозволили, але дитину відмовилися показати. У зв`язку з цим просить клопотати перед Овруцьким судом з метою отримання рішення суду щодо проникнення до житла ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без їх згоди з метою з`ясування наявності чи відсутності загрози життю та здоров`ю дитини.

З характеристики, виданої сільським головою Словечанської сільської ради ОСОБА_30 на ОСОБА_3 ,1978 року народження, встановлено, що остання за період проживання в с.Листвин зарекомендувала себе різносторонньо. Останнім часом вела замкнений спосіб життя, з сусідами в стосунки не вступала, дитину соціальним працівникам не показувала, мотивуючим тим, що в неї хочуть вкрасти дитину. Скарг від сусідів на неї не надходило (а.с.21).

З характеристики, виданої сільським головою Словечанської сільської ради ОСОБА_30 на ОСОБА_4 ,1968 року народження, встановлено, що останній за період проживання в с.Листвин зарекомендував себе різносторонньо. Останнім часом вів замкнений спосіб життя, з сусідами в стосунки не вступав, дитину соціальним працівникам не показував, мотивуючим тим, що в нього хочуть вкрасти дитину. На час затримання був в нетверезому стані. Ніде не працює. Скарг від сусідів на нього не надходило (а.с.22).

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 15.04.2009 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 111).

З висновку № 56 від 24.07.2019 про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що проведено медичне обстеження, встановлено розлади психологічного розвитку, пупкову грижу (а.с. 113).

З висновку № 55 від 24.07.2019 про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено, що проведено медичне обстеження, виявлено ураження головного мозку неуточненої етіології, інші розлади психологічного розвитку, пупкову грижу (а.с. 114).

Згідно з висновком органу опіки та піклування Овруцької районної державної адміністрації (а.с.55-56), відповідачів доцільно позбавити батьківських прав.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В даній ситуації суд також звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідачів на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дітей (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК (статті 164-167). Зокрема, відповідно до статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідачів має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідачів «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8.

Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідачів, «необхідним в демократичному суспільстві», суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України).

Так, відповідачам, як батькам неповнолітніх дітей, в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК). Дане поняття є оціночним і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На думку суду, врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Судом встановлено, що відповідачі обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.115 КК України, а саме в умисному вбивстві їхньої малолітньої дитини ОСОБА_7 , 2013 р.н., яка зникла у серпні 2018 року. 28 травня 2019 року дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з загрозою їх життю та здоров`ю було відібрано у батьків та влаштовано в дитяче відділення РЛ с.Словечне. 29 травня 2019 року до ОСОБА_3 , і 30 травня 2019 року до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому продовжувався, і на даний час відповідачі утримуються під вартою. Після відібрання дітей їх обстежено лікарями, і відповідно до висновків про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дітей, у ОСОБА_5 та у ОСОБА_6 виявлені розлади психологічного розвитку, а у ОСОБА_6 також ураження головного мозку неуточненої етіології. З показань свідків встановлено, що відповідачі з серпня 2018 року і до часу їхнього затримання вели замкнутий спосіб життя, дітей на вулицю не випускали, медичний працівників та працівників соціальних служб до них не допускали.

Поведінка відповідачів свідчить про те, що вони запальні, не завжди здатні контролювати свої емоції. ОСОБА_4 в судовому засіданні висловив позицію, що дітей не можна передавати соціальним службам, оскільки вони дітей качають наркотиками, продають. Що саме цькування їх соціальними службами довело їх до злочину, що зникла їхня дитина. В судових засіданнях відповідачі демонстрували специфічні погляди на суспільні відносини, і ставлення власних інтересів вище інтересів, психічного та психологічного здоров`я дітей. Про це свідчить їх попередня поведінка та те, що протягом серпня 2018 року до травня 2019 року вони вели замкнутий спосіб життя, тримали дітей в будинку, не випускали їх на вулицю, не допускали до дітей медичних працівників та працівників соціальних служб. Коли обстеження умов проживання сім`ї відбулося в лютому 2019 року, батьки дітям говорили йти в кімнату до ОСОБА_17 , яка зникла в серпні 2018 року.

Факт зникнення дитини відповідачів ОСОБА_17 самими відповідачами не заперечується. При цьому, оскільки немає вироку суду, який набрав законної сили, у суду немає підстав стверджувати, що до зникнення ОСОБА_17 призвели винні дії відповідачів. Суд оцінює їхню поведінку саме стосовно їхніх двох малолітніх дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_13 і відповідність такої поведінки встановленим обов`язкам щодо виховання дітей, забезпечення їх фізичного і морального здоров`я.

Страх відповідачів, що ситуація в сім`ї може мати для них негативні наслідки, перевищив їх батьківські інстинкти і призвів до нехтування ними інтересів їхніх малолітніх дітей і ухилення від обов`язку піклуватися про їхнє здоров`я, фізичний, моральний і духовний розвиток, і створення для ОСОБА_13 та ОСОБА_14 явно невідповідної психологічної ситуації в сім`ї, що являла пряму загрозу психічному здоров`ю, при цьому створюючи належні побутові умови проживання.

Суд бере до уваги ставлення матері до дітей, її бажання бути з дітьми, але одночасно враховує в сукупності всі дані про особу ОСОБА_3 , те, що аналогічне ставлення вона демонструвала по відношенню до своєї дитини ОСОБА_17 , проте не змогла забезпечити їй безпечних умов проживання. Поведінка відповідачки не є послідовною і стабільною. В різні періоди її життя поведінка ОСОБА_3 змінювалася. Вона була позбавлена батьківських прав щодо старших дітей, потім народила дівчинку ОСОБА_17 , яка у неї була відібрана після того, як опинилася в лікарні з ознаками тілесних ушкоджень. Пізніше ситуація в сім`ї покращилась і дівчинка була повернута в сім`ю відповідачів, проте через невеликий проміжок часу зникла за невстановлених обставин, і батьки протягом півроку приховували цей факт. При цьому, протягом цих півроку поведінка батьків щодо двох малолітніх дітей ОСОБА_13 та ОСОБА_14 була такою, що не відповідала вимогам безпеки щодо їхнього здоров`я та нормального розвитку.

Все це в сукупності дає суду підстави стверджувати, що обов`язки батьків, передбачені ст. 150 СК України щодо піклування про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, ними не виконувалися, а тому наявна підстава для позбавлення батьківських прав, передбачена п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Судом враховується, що держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

З огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, суд розуміє, що таке розлучення має проводитися лише в крайньому випадку, тому перш ніж вдатися до позбавлення батьківських прав в даній ситуації судом була перевірена можливість застосування менш радикальних заходів. Проте, в правовідносинах, що склались між сторонами, суд не знаходить підстав для попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків.

Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни ситуації в сім`ї на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169).

Додатково cуд враховує, що на даний час правовий статус дітей чітко не визначений, а позбавлення батьківських прав буде сприяти у визначенні їх правового статусу, як захищеної групи осіб і отримати відповідну соціальну допомогу від держави, чого вони на даний час позбавлені.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачі можуть бути позбавлені батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)).

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Згідно із ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачі зобов`язані надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги позивача про стягнення аліментів є обґрунтованими. Проте суд вважає обгрунтованим стягнення аліментів в розмірі 1/3 заробітку (доходу), а не ? частини, як зазначено в позові, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Також, згідно п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судовий збір в дохід держави по 768,40 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 430, пп.15.5) п.15) п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування районної державної адміністрації до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо її малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо його малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/3 її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, кожній дитині щомісячно, починаючи з 03.06.2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 , на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, кожній дитині щомісячно, починаючи з 03.06.2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Скітневська

Повний текст рішення складено 5 березня 2020 року.