Справа № 559/2413/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 04 листопада 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дубно Рівненської області, актовий запис № 250. Від шлюбу мають двоє дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка уже повнолітня та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною звернення до суду стало те, що подружнє життя не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння, різні характери та погляди на життя. Вони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, дуже рідко спілкуються. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим, оскільки шлюб існує формально, а сімейні відносини фактично припинені. Просить шлюб розірвати.

Позивачка у судове засідання не з`явилась. Згідно поданої заяви, просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в частині розірвання шлюбу, відмовляється від позовної вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина з нею. Просить залишити його проживати з батьком, враховуючи те, що дитина з народження проживала в будинку батьків відповідача, звикла до баби й діда, ходить там до школи, має друзів.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, будучи належно повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Згідно поданої до суду заяви, просить розгляд справи провести без його участі. Окрім того, відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу, щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , то просить після розірвання шлюбу залишити його проживати з ним, враховуючи, що дитина хоче жити з ним, з народження проживає в будинку його батьків, ходить до школи. Він офіційно працює на посаді водія, фізично здоровий, створив усі умови для проживання та нормального розвитку дитини. Жодних перешкод у спілкуванні матері з дитиною не чинитиме.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі зареєстрованому 04 листопада 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дубно Рівненської області, актовий запис № 250, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 3).

Від шлюбу мають двоє дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка уже повнолітня та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про народження яких сторони зазначені батьками (а.с. 4, 5).

Згідно додатків до відзиву, наданих відповідачем, останній працює водієм у ФОП ОСОБА_6 з 05.11.2019, характеризується з позитивної сторони. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_2 , малолітній ОСОБА_7 , 2007 року народження, проживає з народження у будинку, який належить ОСОБА_8 , разом з батьком та бабусею, у будинку наявні у сі умови для виховання та проживання дитини.

Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення.

Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу.

Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим.

Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити прізвище « ОСОБА_9 ».

Враховуючи, що спору відносно визначення місця проживання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сторін немає, син проживає з батьком, відповідно до ст. 160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити його проживати разом з батьком.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 113 СК України, ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрований 04 листопада 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дубно Рівненської області, актовий запис № 250, розірвати.

Неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати з батьком.

Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_9 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. на повернення сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець