Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/1155/19
Провадження по справі № 2/514/111/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Кравченко П.А.,

за участі секретаря Мельниченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пожежі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на його користь у якості відшкодування завданої майнової шкоди 89895 (вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот дев`яності п`ять) гривень 00 копійок.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.01.2008 року. По сусідству з його будинком, розташований будинок АДРЕСА_1 , в якому проживає його власниця ОСОБА_2 . 07 березня 2019 року ОСОБА_2 з ранку палила на своєму подвір`ї сміття. Приблизно о 3 годині на сіносховищі на території приватного домоволодіння гр-ки ОСОБА_2 та сіносховищі на території приватного домоволодіння гр-на ОСОБА_1 було виявлено пожежу. Згідно акту про пожежу від 07 грудня 2019 року місцем виникнення пожежі, являється копиця зі сміттям, причиною пожежі стало необережне поводження з вогнем громадянки ОСОБА_2 під час спалювання сміття. Внаслідок пожежі було завдано шкоди майну ОСОБА_1 , а саме: згоріли сіносховище, загородки, годівниці для утримання живності, майже 400 (чотириста) тюків люцерни. Згідно розрахунку, шкода завдана майну ОСОБА_1 складає 89895 грн. 00 коп., що підтверджується доданими до нього довідками про вартість будівельних матеріалів та продукції сільського господарства.

Наведене в сукупності зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24 липня 2019 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати;

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.01.2008 року (а.с.8).

Відповідно до акта про пожежу від 07 березня 2019 року, складеного комісією у складі головного інспектора Тарутинського РС ГУ ДСНС України в Одеській області підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_3 , громадянки ОСОБА_2 , господаря домоволодіння ОСОБА_1 , слідчого Тарутинського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 13 год. 00 хв. на об`єкті сіносховища на території приватного домоволодіння ОСОБА_2 , та сіносховища на території приватного домоволодіння ОСОБА_1 , виникла пожежа. Причина пожежі, необережне поводження з вогнем ОСОБА_2 під час спалювання сміття (а.с.10-11).

Відповідно до розрахунку ОСОБА_1 в результаті пожежі, яка відбулась 07 березня 2019 року йому були спричиненні збитки на загальну суму 89895 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою про розрахунок та довідкою вартості матеріалів (а.с.13-14).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що вказані збитки були спричинені відповідачем внаслідок пожежі, яка виникла в результаті спалювання сміття ОСОБА_2 на території свого домогосподарства.

Відповідно до ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: витрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилами ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками.

Таким чином, протиправною поведінкою, з якої виникає обов`язок відшкодувати завдану шкоду, є поведінка, якою порушується право як в об`єктивному його значенні, так і суб`єктивне право Позивача.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого рішення, неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові можуть бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.49 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідно до акту про причину пожежі, пожежа виникла внаслідок необережного поводження з вогнем відповідачем під час спалювання сміття.

Відповідно до пояснень, які були надані відповідачем, 07.03.2019 року відповідач спалювала сміття у вигляді сухої трави, під час паління сміття раптово зірвався вітер, внаслідок чого відбулося загорання її скерди сіна, яке знаходиться на території її домогосподарства. Під час пожежі вогонь з її скерди сіна, перекинувся на сусіднє сіносховище позивача, яке розташовано поблизу.

Під час розгляду справи в судовому засіданні були допитані свідки, щодо пожежі, яка відбулася 07.03.2019 року. Згідно пояснень 07.03.2019 року був сильний вітер, внаслідок чого, вогонь перекинувся з домогосподарства ОСОБА_2 на території якої палало сіно на територію домогосподарства ОСОБА_1 , а саме сіносховища, яке було розташовано поблизу палаючої скерди сіна.

Суд критично оцінює докази на які посилається позивач, а саме на розрахунок вартості будівельних матеріалів, та довідку про вартість будівельних матеріалів, які були складені позивачем та ФОП « ОСОБА_6 », які не можуть на думку суду вважатися належним доказом, оскільки у матеріалах справи відсутні будь - які посилання, що особи мають повноваження на проведення відповідних розрахунків та є кваліфікованими спеціалістами у цій галузі. При виконанні певного виду робіт підряднику у відповідності до законодавства України необхідно пройти відповідну атестацію та сертифікацію, відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року № 687, постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік окремих видів проектних та будівельно-монтажних робіт, інженерних вишукувань для будівництва, надання інжинірингових та інших послуг, які потребують відповідної атестації виконавця» від 06 квітня 1998 року № 451).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження суми завданих збитків ОСОБА_2 спричинених пожежею.

Згідно статті ч. 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача судового збору, а також витрат на професійну правову допомогу не підлягають задоволенню.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків є недоведеними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст.2, 4,12,13,49,81,89,141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 22,386,1166,1192 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пожежі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Тарутинський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05.03.2020 року.

Суддя П.А. Кравченко