г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5027/19
Номер провадження 2/213/647/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі у складі:

головуючого судді Алексєєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бабейкіної Н.О.,

без участі сторін

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 14 серпня 2014 року Відповідач отримала кредит у розмірі 4474,93 грн у вигляді встановленного кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у ромірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «01» по «25» число кожного місяця Відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ Приватбанк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил Банк має право проводити договірне списання відкритих в банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов`язань перед Банком.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 21 листопада 2019 року має заборгованість в розмірі 12658,11 грн, яка складається з наступного: 3619,38 грн - заборгованість за кредитом; 3235,87 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5802,86 грн - заборгованість за пенею.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ Приватбанк вказану заборгованість.

У відкрите судове засідання представник позивача не з`явився, в позові зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення.

Відповідач у відкрите судове засідання не з`явилась з невідомої суду причини, була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання.

Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 вересня 2012 відповідач звернулась до позивача із Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка в сукупності з цими Умовами, а також Тарифами позивача складає Договір про надання банківських послуг (а.с. 9).

14 серпня 2014 року між сторонами була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 4474,93 грн у вигляді встановленої кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць (18% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 24 місяці - до 31 серпня 2016 року. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «01» по «25» число кожного місяця Відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом (щомісячний платіж) в сумі 223,93 грн (а.с.10). Пунктом 2.8 Договору визначено, що при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14 серпня 2014 року, станом на 21 листопада 2019 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 12658,11 грн, яка складається з наступного: 3619,38 грн - заборгованість за кредитом; 3235,87 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5802,86 грн - заборгованість за пенею (а.с. 7-8).

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах після спливу погодженого сторонами строку кредитування права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів та пені після 31 серпня 2016року (закінчення строку кредитування встановленого Генеральною угодою від 14 серпня 2014 року) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14 серпня 2014 року, станом на 31 серпня 2016 року сума заборгованості ОСОБА_1 становить 5381,58 грн, яка складається з наступного: 3619,38 грн. - заборгованість за кредитом; 1158,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 603,85 грн. - заборгованість за пенею.

Звертаючись до суду із позовом, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надало копію Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, а також розрахунок заборгованості.

Відповідачем не надано заперечень відносно того, що вона підписувала вищевказану ОСОБА_2 угоду та отримувала в банку позивача кредитні кошти. Доказів про відсутність заборгованості по отриманим кредитним коштам, відповідач суду не надала.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 було порушено умови укладеного сторонами договору, та ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків.

У зв`язку з вищевикладеним, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, а тому вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 3619,38 грн слід задовольнити.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Підписуючи Генеральну угоду сторони в пункті 2.1 погодили сплату відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, що складає 18 % річних та відповідає розміру відсотків вказаного при розрахунку заборгованості по кредиту відповідача. Таким чином, з урахування вищевказаного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по відсоткам станом на 31 серпня 2016 року в сумі 1158,35 грн.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні.

Позивачем не ставиться питання про стягнення з відповідача за невиконання зобов`язань з повернення кредиту 3% річних та інфляційних витрат в порядку ст. 625 ЦК України.

Статтею 550 ЦК України, передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Разом з тим судом встановлено, що Генеральна угода, укладена між сторонами, є договором приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт.

Відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 14 серпня 2014 року при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах, за кожен день прострочки.

Однак, на підтвердження позовних вимог позивач посилається на інші умови - "Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку", витяг з яких додано до позову ( а.с. 11-34).

Судом встановлено, що наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача ОСОБА_1 та не являється Умовами і правилами надання продукту кредитних карт, вказаного в Генеральній угоді. Таким чином, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що саме ці Умови є складовою частиною укладеної між сторонами Генеральної угоди і що саме ці Умови мала на увазі відповідач, підписуючи Генеральну угоду та, відповідно, брала на себе зобов`язання зі сплати саме такого, який зазначено в Умовах, розміру пені, у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Крім цього, зміст вказаного документу повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила кредитування.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

А тому, відповідно, вказані Умови та правила не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору б/н від 14 серпня 2014 року. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру пені, Умови та правила надання продукту кредитних карт позивачем суду не надані, тому в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по нарахованій пені в розмірі 5802,88 грн слід відмовити.

Вказане узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17, яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення пені такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам і правовим позиціям Верховного суду України, а тому останні задоволенню не підлягають.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 14 серпня 2014 року у розмірі 4777,73 грн, яка складається з наступного: 3619,38 грн - заборгованість за кредитом; 1158,35 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 31 серпня 2016 року.

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 725 грн 07 коп. (4777,73 грн/12658,11 грн х 1921 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 550, 626, 628,633,634, 1048-1050, 1054 ЦК України ст. ст.12, 13, 76-81, 89, ч. 1 ст.141, ст.ст. 223, 247, 263, 265, 280, 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 14 серпня 2014 року розмірі 4777 (чотири тисячі сімсот сімдесят сім) гривень 73 копійки, з яких 3619,38 грн. - заборгованість за кредитом; 1158,35 грн - заборгованість за відсотками станом на 31 серпня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"судовий збір в розмірі 725 (сімсот двадцять п`ять) грн 07 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з наступного дня після закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з наступного дня після закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) до Дніпровського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", Код , юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, 01001.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Дата складення повного судового рішення - 08 травня 2020 року.

Суддя О.В. Алексєєв