Справа № 643/8949/20
Провадження № 2/643/3203/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого Скотаря А.Ю., за участю секретаря судового засідання Ширіної Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , де на даний час зареєстровані позивач та її син ОСОБА_2 відповідач у справі. Відповідач не є власником квартири, в квартирі не мешкає з серпня 2011 року в зв`язку з виїздом до Німеччини, його речей в квартирі немає, жодних платежів по квартирі він не здійснює, квартирою не цікавиться. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити, визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Позивач надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, розглянути справу за її відсутністю.

Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, на електронну скриньку суду направив заяву, в якій проти позову не заперечував, просив розглянути справу за його відсутністю.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2008, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5). Відповідач ОСОБА_2 є сином позивача (а.с. 6).

За довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 власник, ОСОБА_2 син власника (а.с. 11, 20).

Згідно відповіді Московського ВП ГУНП в Харківській області від 11.06.2020, ОСОБА_2 за фактами перешкоджання у здійсненні права на мешкання за адресою АДРЕСА_2 не звертався (а.с. 23).

Відповідно до акту про непроживання від 02.06.2020, ОСОБА_2 не мешкає за місцем реєстрації з 01.08.2011, його речей в квартирі немає (а.с. 10).

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі наданих доказів, суд вважає доведеним, що відповідач втратив право користування жилою площею за адресою реєстрації, тому що добровільно її залишив, не проживає в квартирі понад 1 рік без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Даних, що позивач порушив права відповідача на проживання у суду відсутні, відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, в зв`язку з чим суд задовольняє позов в повному обсязі.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 206, 229, 258, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його оголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Ю. Скотар