Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3442/19 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Категорія 54 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/3442/19 за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу Ярунської сільської ради «Ярунський міжшкільний навчально-виробничий комбінат», треті особи: Ярунська сільська рада Новоград-Волинського району Житомирської області та Новоград-Волинська районна рада Житомирської області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

за апеляційною скаргою Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Мозгового В.Б. у м. Новоград-Волинський,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ по Ярунському міжшкільному навчально-виробничому комбінату за №28 від 27 серпня 2019 року про його звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, поновити його на посаді вчителя трудового навчання з предметів економіки, сільгоспмашин, агротехнології, зобов`язати відповідача внести відповідні зміни до трудової книжки, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що працював у відповідача на посаді вчителя трудового навчання з предметів економіки, сільгоспмашин, агротехнології з 30.08.2012. Наказом №28 від 27 серпня 2019 року його звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України.

Разом з тим, КЗпП України передбачені гарантії для захисту трудових прав, згідно яких звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України має відбуватись із дотриманням ч.2 ст.40, ст.42, ст.49-2, ч.1 ст.43 цього Кодексу. Вважає вказаний наказ протиправним, а своє звільнення незаконним, оскільки відповідач не дотримався необхідних вимог вищевказаних статей КЗпП України. Вказує, що однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Разом з тим, зазначений обов`язок відповідачем виконаний не був, адже незважаючи на наявність вакантних посад згідно нового штатного розпису та намір позивача працювати на них, вони не були запропоновані роботодавцем, а посада, яку він займав, не була скорочена.

Посилаючись на вказані обставини, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2019 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ КЗ Ярунської сільської ради «Ярунський міжшкільний навчально-виробничий комбінат» №28 від 27 серпня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 за пунктом1 статті 40 КЗпП України. Поновлено останнього на посаді вчителя трудового навчання з предметів економіки, сільгоспмашин, агротехнології в КЗ Ярунської сільської ради «Ярунський міжшкільний навчально-виробничий комбінат». Зобов`язано КЗ Ярунської сільської ради «Ярунський міжшкільний навчально-виробничий комбінат» внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 . Стягнуто з КЗ Ярунської сільської ради «Ярунський міжшкільний навчально-виробничий комбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 12 459 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 60 коп. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя трудового навчання з предметів економіки, сільгоспмашин, агротехнології в КЗ Ярунської сільської ради «Ярунський міжшкільний навчально-виробничий комбінат» допущено до негайного виконання.

Не погодившись із судовим рішенням Ярунська сільська рада Новоград-Волинського району Житомирської області подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Зазначає, що керівництвом підприємства відповідно до ст.49-2 КЗпП України було попереджено працівників про наступне вивільнення персонально і не пізніше ніж за два місяці. Також, власником підприємства було доведено до відома державну службу зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням професій всіх вивільнених працівників. Оскільки на сьогодні, та на день звернення позивача до суду, а також на час звільнення його посада була скорочена як і всі інші, ніхто нікого на роботу не приймав, то відповідно і не було порушено законодавство про працю. Звільнення відбулося із дотриманням вимог трудового законодавства та за заявою самого позивача, а тому й підстави для поновлення позивача на роботі відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала і підтримала поданий відзив.

Представник Ярунської сільської ради підтримав апеляційну скаргу.

Новоград_Волинська районна рада подала заяву про розгляд справи без участі представника та просила апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Інші учасники справи будучи належним чином повідомленими не з`явилися, заяв чи клопотань не подали. Суд вважає за можливе провести судове засідання без їх участі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Ярунським міжшкільним навчально-виробничим комбінатом, де працював на посаді вчителя трудового навчання з предметів економіки, сільгоспмашин, агротехнології (а.с.5-6).

Рішенням Новоград-Волинської районної ради Житомирської області за №489 від 20 березня 2019 року внесено зміни та затверджено у новій редакції Статут Ярунського міжшкільного навчально-виробничого комбінату; зобов`язано директора Ярунського міжшкільного навчально-виробничого комбінату привести у відповідність структуру та чисельність Ярунського міжшкільного навчально-виробничого комбінату до бюджетних призначень (а.с.142, 162-170).

На виконання вищезгаданого рішення районної ради т.в.о. директора Ярунського міжшкільного навчально-виробничого комбінату 24 червня 2019 року виданий наказ, яким внесено зміни у штатний розпис закладу; попереджено працівників про скорочення посад по загальному фонду з 25 серпня 2019 року. Позивач під розпис був ознайомлений із даним наказом, отже, фактично був попереджений про майбутнє звільнення за ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.143-145).

Рішенням Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області за №699 від 23 серпня 2019 року змінено засновника Ярунського міжшкільного навчально-виробничого комбінату з Новоград-Волинської районної ради на Ярунську сільську раду та даний заклад переведено у комунальний (а.с.99-103).

Наказом по Ярунському міжшкільному навчально-виробничому комбінату за №28 від 27 серпня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників (а.с.4).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем при звільненні позивача порушено вимоги статті 49-2 КЗпП України. При цьому місцевий суд виходив з того, що з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється законність звільнення, обов`язок доведення правомірності звільнення працівника покладається на роботодавця. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року у справі №273/212/16-ц.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності чи штату працівників.

Частиною 2 ст.40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п.1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як роз`яснено у п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Згідно із приписами ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджують не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до ч.3 ст.49-2 КЗпП України станом на день попередження позивача про майбутні зміни: 1)позивач повинен був бути ознайомлений з переліком усіх вакантних посад, у тому числі у зазначеному відділі; 2) позивачу повинна була бути запропонована будь-яка з вказаних вакантних посад, рівнозначна тій, яку він займав, або нижча за його згодою.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як вбачається із матеріалів справи, у штатному розписі, який діяв до 24 червня 2019 року була передбачена посада вчителя (0,58 ставки), яку очевидно і займав позивач, оскільки інших посад, які би відповідали запису в трудовій книжці ОСОБА_1 , у даному штатному розписі немає, а будь-які інші штатні розписи за вказаний період відповідачем не надані.

Наказом Ярунського міжшкільного навчально-виробничого комбінату від 24 червня 2019 року за №24 було введено і затверджено новий штатний розпис, відповідно до якого введено, зокрема, 0,50% тарифної ставки вчителя; 1 тарифна ставка майстра виробничого навчання, 1 тарифна ставка інструктора з навчання практичній їзді; 0,50% тарифної ставки водія автобуса (а.с.144).

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Проте, відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 були запропоновані наявні вакантні посади, а він від них відмовився. Як і не надано доказів неможливості переведення позивача на ці посади за його згодою в процесі реорганізації закладу. Подана позивачем 23.08.2019 заява з проханням звільнити з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників (а.с.141) не свідчить про його небажання продовжувати трудові відносини у даному закладі, оскільки написана за вказівкою керівництва і взагалі не має правового значення, оскільки звільнення з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України, відбувається з ініціативи роботодавця, а не працівника.

Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач всупереч ст.49-2 КЗпП України не сприяв позивачу реалізувати можливість бути переведеним на іншу вакантну посаду, що є порушенням трудового законодавства.

Встановивши порушення вимог закону щодо процедури звільнення позивача, місцевий суд обґрунтовано вважав незаконним звільнення позивача з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, чим порушено його трудові права, які підлягають судовому захисту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 04 березня 2020 року