Справа № 446/919/18 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 22-ц/811/1930/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
Провадження №22-ц/811/3182/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представниці відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на рішення Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 квітня 2019 року та на додаткове рішення цього ж суду в складі судді Костюк У.І. від 07 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Робак Л.А. про визнання заповіту нікчемним та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування його реєстрації та визнання права власності та за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Робак Л.А. про визнання заповіту нікчемним та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування його реєстрації - відмовлено повністю. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним - відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 07 серпня 2019 року у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 відповідно до заповіту від 20.05.2016 року, посвідченого секретарем Прибужанівської сільської ради, Кам`янка -Бузького району, Львівської області зареєстрованого в реєстрі за №19 ОСОБА_4 - відмовлено повністю.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 квітня 2019 року оскаржив ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, про визнання заповіту від 16.05.2016 року, складеного ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 та посвідченого секретарем виконкому Стародобротвірської сільської ради нікчемним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 28.03.2017 року, видане приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного суду Робак Л.А. та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спадкове майно, скасувати та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог. В решті рішення суду не оскаржується. Вважає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог, є незаконним, необґрунтованим і таким, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального закону. Зазначає, що нотаріусом при оформленні відповідачу права на спадщину за заповітом від 16.05.2016 року та видачу свідоцтва не було враховано положень ст. 1254 ЦК України, оскільки складаючи заповіт 20.05.2016 року оспорюваний ним заповіт від 16.05.2016 року був скасований складенням нового заповіту. Проте суд, відмовляючи у задоволенні його позовних вимог взагалі не взяв до уваги положень ст. 1254 ЦК України. Також вказує, що відмовляючи у задоволенні його позовних вимог, суд, виходячи лише з показань допитаних свідків, безпідставно прийшовши до висновку про допущення секретарем виконкому при посвідченні заповіту 20.05.2016 року помилки щодо зазначення у заповіті розпорядження ОСОБА_6 на випадок її смерті, всім належним їй майном на його користь. Таким чином в порушення вимог ст. 13 ЦПК України суд вийшов за межі позовних вимог, давши тлумачення змісту заповіту від 20.05.2016 року без наявності таких вимог. Крім того, вважає, що посилання суду, як на підставу для відмови у задоволенні його позовних вимог, на подані ним заявам до нотаріальної контори від 28.03.2017 року, як на доказ його погодження з видачею відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.05.2016 року, є безпідставними, необґрунтованими і такими, що суперечать нормам матеріального права, оскільки такі ним подавались після спливу строку на їх подачу і були спрямовані на вирішення ним та відповідачем права на квартиру на АДРЕСА_2 шляхом відчуження останньому зазначеної квартири (її частини) за суму, еквівалентну 7000 доларам США. Проте будь-яких правових дій щодо укладення такої угоди ними не було вчинено і будь-які угоди по цьому питанню нотаріальною конторою не посвідчувались.

Додаткове рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 07 серпня 2019 року оскаржив ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі просить скасувати додаткове рішення в частині відмови позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з участю третьої особи, про визнання заповіту від 16.05.2016 року, складеного ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , посвідченого секретарем виконкому Стародобротвірської сільської ради нікчемним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 28.03.2017 року, видане приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного суду Робак Л.А. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спадкове майно, визнати за ним право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 ., відповідно до заповіту від 20.05.2016р. посвідченого секретарем Прибужанівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської обл., зареєстрованого в реєстрі за №19. Постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Вважає, що рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17.04.2019р. та 07.08.2019р. слід скасувати, так як згідно даних ним письмових доказів, рішення є незаконними, упередженими без врахування норм матеріального та процесуального закону з постановленням нового рішення про задоволення його позовних вимог. Вказує, що в силу ст. 1254 ЦК України заповіт, складений спадкодавцем 20.05.2016р. посвідчений секретарем Прибужанівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області Стаднюк Галиною Михайлівною на його користь і скасував попередній заповіт від 16.05.2016р. посвідчений секретарем виконкому Стародобротвірської сільської ради Кам`яно-Бузького району Львівської області Долинською Оксаною Петрівною, складений на користь відповідача, а тому відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України є нікчемним. Звертає увагу, що оформляючи Свідоцтво про право на спадщину відповідачу за заповітом від 16.05.2016р., нотаріусом не було враховано, що подана ним заява від 28.03.2017р. про згоду на видачу такого, була подана за спливом строків визначених ст. ст. 1270, 1273 ЦК України. Також вказує, що ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом до нього про визнання заповіту від 20.05.2016р. недійсним. Але його позовна заява була залишена без розгляду, так як він, довірившись брату та іншим сторонам по справі, які ввели його в оману, на підставі чого і була складена попередня угода, за якою ОСОБА_1 зобов`язувався купити у нього 1/2 частину вищезгаданої квартири за ціною 7000 дол. США протягом двох місяців з дня підписання даної угоди, тобто з 28.03.17р.

В судове засідання окрім представниці відповідача ОСОБА_1 решта учасників справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Клопотання представника позивача ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи з підстав перебування на лікуванні (самоізоляції) відповідача колегія суддів вважала необґрунтованим, оскільки будь-яких доказів на його підтвердження подано не було, крім цього представником жодним чином не наведено обґрунтувань неможливості його явки у судове засідання.

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 по 31.07.2020 (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відтак, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи, зокрема, за відсутності ОСОБА_3 та його представника.

Вказане, також, відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 16.07.2020 року у справі №924/369/19.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці відповідача в заперечення апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви ОСОБА_3 , відзиву на позовну заяву, заяви про уточнення позовних вимог, апеляційних скарг, відзиву на апеляційні скарги, усних та письмових пояснень учасників справи в судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4, 12, 81, ч.1 ст. 13, 89, п.п.1,2,3 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ч.3 ст. 203, ст. 316, ч.2 ст. 319, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1257, ч.1 ст. 1223 ЦК України, та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Старий Добротвір, Камянка-Бузького району Львівської області 16.05.2016р. склала заповіт відповідно до якого на випадок її смерті заповіла 1/2 частину квартиру в АДРЕСА_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 Вищевказаний заповіт посвідчений секретарем виконкому Стародобротвірської сільської ради Кам`янка-Бузького району, Львівської області та зареєстрований за № 33. Крім цього, 20.05.2016р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сільській раді с. Прибужани Кам`янка -Бузького району Львівської області було складено заповіт про те, що на випадок смерті все її майно: житловий будинок АДРЕСА_3 та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,2543 га, які знаходяться в АДРЕСА_3 , що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право, заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Вищевказаний заповіт посвідчений ОСОБА_4. секретарем Прибужанівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за №19. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 20. 14.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини. 28.07.2016 року ОСОБА_3 звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького районного нотаріального Робак Л.А. На підставі вказаної заяви щодо майна померлої ОСОБА_5 заведена спадкова справа за № 46/2016. Позивач ОСОБА_3 вважав, що заповіт складений його матір`ю 20.05.2016 р. згідно якого вона заповіла "все своє майно" на його користь, скасував попередній заповіт від 16.05.2016 р., посвідчений секретарем Стародобротвірської сільської ради Кам`янка-Бузького району на користь ОСОБА_1 , а тому просив визнати заповіт складений 16.05.2016 на користь ОСОБА_1 - нікчемним. Позивач ОСОБА_1 вважав, що заповіт складений 20.05.2016 слід визнати недійсним, оскільки він не відповідав волі матері, та потреба у зверненні до суду у нього виникла через подання позову його брата. Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала про те, що померла ОСОБА_5 була її тіткою. Перед смертю вона тяжко хворіла та попросила завести її в с. Старий Добротвір, де вона в приміщенні сільської ради склала заповіт. Крім цього через декілька днів вона також возила померлу тітку ОСОБА_5 в Прибужанівську сільську раду де вона писала ще один заповіт. Вказала про те, що тітка ОСОБА_5 вважала, що вона повинна була писати заповіт за місцем знаходження майна, а тому складала два заповіти. До смерті із тіткою проживав її син ОСОБА_1 , при цьому тітка однаково любила двох своїх синів. Свідок ОСОБА_9 дала показання про те, що вона являється рідною сестрою померлої ОСОБА_5 та тіткою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Про обставини складання заповіту їй нічого відомо не було, однак померла тітка любила двох синів однаково. Крім цього вказала , що ОСОБА_3 отримав у спадок від матері хату, яку продав а тепер претендує на майно іншого брата ОСОБА_1 . Свідок ОСОБА_4 зазначила, що вона працювала секретарем Прибужанівської сілької ради Кам`янка -Бузького району Львівської області та нею посвідчувався заповіт складений 20.05.2016 року ОСОБА_5 на свого сина ОСОБА_3 . При цьому померла заповіла своєму синові ОСОБА_3 майно, яке знаходилось в с. Руда Кам`янка-Бузького району Львівської області, а саме житловий будинок та дві земельні ділянки. Однак при написанні заповіту нею, як секретарем сільської ради, було використано типовий бланк, а тому помилково вказана фраза "на все майно", при цьому вона може ствердно сказати, що померла ОСОБА_5 складаючи заповіт заповідала ОСОБА_3 майно яке знаходилось в с. Руда Кам`янка-Бузького району Львівської області. ОСОБА_10 будучи допитаний зазначив, що померла ОСОБА_5 була скарбником в церковній громаді та була дуже порядною та доброю людиною. Йому не відомо про обставини складання померлою заповіту, однак майже до дня смерті вона повністю розуміла всі свої вчинки. Похованням ОСОБА_5 займалась вся сім`я. Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Виконавченм комітетом Добротвірської селищної ради Камянка-Бузького району Львівській області 06.06.2016 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 20. Відповідно до копії витягу, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно копії заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 33 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок смерті робить розпорядження яким квартиру в АДРЕСА_2 заповіла 1/2 своєму синові ОСОБА_1 ,1969р.н. Відповідно до заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 19, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок смерті робить розпорядження яким все своє майно: житловий будинок АДРЕСА_3 та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибну ділянку) площею 0,2500 га, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2543 га, які знаходяться в АДРЕСА_3 , що буде належати ій на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповідає своєму синові - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до копії заяви від 14.06.2016 року, ОСОБА_1 звернувся з даною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Робак Л.А. Відповідно до копії заяви від 28.07.2016 року, ОСОБА_3 звернувся з даною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Робак Л.А. Відповідно до копії довідки виданої виконкомом Добротвірської селищної ради ОСОБА_5 до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 . Заповіт у виконкомі селищної ради не посвідчувався. Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру виданого 04.05.1998 року Приватизаційним бюро Добротвірської ТЕС квартира в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Згідно копії свідоцтва про право власності на будівлі від 09.02.1998р. вбачається що будинковолодіння в АДРЕСА_3 в цілому належало ОСОБА_5 . Відповідно до заяви ОСОБА_3 поданої приватному нотаріусу Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Робак Л.А. вбачається, що при заведенні спадкової справи в нотаріуса виникло непорозуміння при тлумаченні заповіту, посвідченого 20.05.2016 року Прибужанівською сільською радою за реєстровим № 19, де було зазначено поряд з перерахованим майном «все моє майно», тому на 1/2 частину вищевказаної квартири, яка зазначена в іншому заповіті на ім`я ОСОБА_1 , він не претендує та не проти видачі братові Свідоцтва про право на спадщину на цю частину квартири, до суду за оспорюванням цього факту звертатись не буде. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 28.03.2017р. приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу спадкоємцю ОСОБА_1 , спадщина на яку видано свідоцтво складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 49,4 кв.м. яка в цілому складається з двох житлових кімнат площею 30,0 кв.м., кухні коридору, ванної, туалету комірки, лоджії. Дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 682. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 11.05.2017р. приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу спадкоємцю ОСОБА_3 , спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку (А-1) АДРЕСА_3 , загальною площею 67,1 кв.м.. Дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 948. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.05.2017 р. приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу, спадкоємцю ОСОБА_3 , спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,2500 га по АДРЕСА_3 яка належала померлій ОСОБА_5 . Дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 950. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 11.05.2017р. приватним нотаріусом Кам'янка-Бузького районного нотаріального округу спадкоємцю ОСОБА_3 спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,2543 га по АДРЕСА_3 , призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлій ОСОБА_5 . Дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 951. Встановлені під час розгляду справи обставини вказують на те, що заповіт відповідає дійсній волі заповідача ОСОБА_5 на момент його складання. При цьому ОСОБА_5 мала право скласти заповіт, та складені нею два заповіти зокрема 16.05.2016р та 20.05.2016р. відповідали її внутрішній волі, а самі заповіти складений без порушень вимог щодо його форми та посвідчення, які тягнуть його недійсність (нікчемність) згідно з положеннями ч. 1 ст. 1257 ЦК України. Наведене стверджується показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які в судовому засіданні дали показання про те, що дійсно ОСОБА_5 мала намір скласти два заповіти на двох синів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , при цьому вона була переконана, що потрібно складати саме два заповіти за місцем знаходження майна. Вказані свідки в судовому засіданні підтвердили той факт, що ОСОБА_5 повідомила їм про намір скласти заповіт на двох синів, і такою дійсно була її воля. Крім того, як вбачається з заяви поданої ОСОБА_3 приватному нотаріусу Кам`янка -Бузького районного нотаріального округу при тлумачення заповіту посвідченого 20.05.2016 р. Прибужанівською сільською радою, де було зазначено поряд з перерахованим майном «все моє майно», ОСОБА_3 на частку спадкового майна свого брата ОСОБА_1 , а саме 1/2 частину квартиру не претендує, та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину, що вказує на визнання та розуміння ними волі їх матері щодо розпорядження належним їй спадковим майном. Суд вважав, що показання, надані свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , в яких вони ретельно в деталях описали події складання заповіту, є чіткими, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами. Цим показанням суд надає віри, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів. Доводи позивача ОСОБА_3 та його представника щодо визнання заповіту від 16.05.2016 р. нікчемним з підстав його скасування, заповітом складеним 20.05.2016р. на ім`я ОСОБА_1 на увагу не заслуговують, оскільки належних доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять, окрім цього, спростовуються показаннями в судовому засіданні свідків, а відтак не підлягає до задоволення позовна вимога щодо необхідності визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину від 28.03.2017 та скасування його реєстрації. Крім цього в ході розгляду справи не встановлено об`єктивних обставин, які б свідчили про недійсність заповіту складеного 20.05.2016р померлою ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , належних доказів на підтвердження вказаних обставин в ході розгляду справи не здобуто, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо недійсності заповіту 20.05.2016 р. Суд не брав до уваги доводи представника позивача ОСОБА_11 щодо розпорядження ОСОБА_5 у заповіті від 20.05.2016 щодо всього її майна, яке буде належати їй на день смерті, оскільки такі спростовуються показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 , яка ствердила, що померла ОСОБА_5 заповідала своєму синові ОСОБА_3 саме частину майна, а нею як секретарем сільської ради, помилково було вказана фраза «на все майно», що фактично не відповідало волі померлої. Наведене вище свідчить, що заповіти складено відповідно до вимог законодавства, а тому відсутні підстави для визнання їх недійсними.

Із змісту оскаржуваного додаткового рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 07 серпня 2019 року вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема на ч.ч.1,4 ст. 270 ЦПК України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, та відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 відповідно до заповіту від 20.05.2016 року, посвідченого секретарем Прибужанівської сільської ради, Кам`янка -Бузького району, Львівської області зареєстрованого в реєстрі за №19 ОСОБА_4 , виходив з того, що 17 квітня 2019 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області винесено рішення яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи приватного нотаріуса Робак Л.А. про визнання заповіту нікчемним та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування його реєстрації та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійним. Зокрема уточненням до позовним вимог поданих ОСОБА_3 30.10.2018, позивач ОСОБА_3 просив суд визнати нікчемним заповіт від 16.05.2016 реєстраційний номер 33, складений ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_1 , визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину від 28.03.2017 видане на ім`я ОСОБА_1 реєстраційним номер 682, видане приватним нотаріусом Робак Л.А. та ухвалити рішення яким скасувати державну реєстрацію-витяг з Реєстру індексний номер 83645292 від 28.03.2017, номер запису про право власності 1963165 від 28.03.2017 та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 відповідно до заповіту від 20.05.2016, посвідченого секретарем Прибужанівської сільської ради, Кам`янка -Бузького району, Львівської області, зареєстрованого в реєстрі № 19 ОСОБА_4 . При ухваленні рішення, Кам`янка -Бузьким районним судом Львівської області не було вирішено питання щодо уточненої позовної вимоги про визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 відповідно до заповіту від 20.05.2016, посвідченого секретарем Прибужанівської сільської ради, Кам`янка -Бузького району, Львівської області, зареєстрованого в реєстрі № 19 ОСОБА_4 . В ході розгляду справи Кам`янка -Бузьким районним судом було винесено судове рішення яким відмовлено ОСОБА_3 щодо визнання нікчемним заповіту від 16.05.2016, реєстраційний № 33 складеного ОСОБА_5 , та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 28.03.2017 на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний № 682 та скасування державної реєстрації витягу з реєстру за номером 83645292 від 28.03.2017. Вищевказане рішення ухвалене судом на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Що стосується позовної вимоги ОСОБА_3 щодо визнання за ним права власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 відповідно до заповіту від 20.05.2016, посвідченого секретарем Прибужанівської сільської ради Кам`янка-Бузького району, зареєстрованого в реєстрі за № 19 ОСОБА_4 , то така на думку суду, що підтверджується і позицією представника позивача ОСОБА_11 висловленого в ході винесення додаткового рішення, є похідною вимогою від заявлених ОСОБА_3 позовних вимог, щодо визнання нікчемним заповіту, свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації. З урахуванням вищенаведеного суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , слід відмовити за безпідставністю. На думку суду така відмова у задоволенні вищевказаної вимоги не змінює суті основного рішення та не містить в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішували вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваних судових рішень суду першої інстанції - немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

14.05.2018р. ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив:

?визнати недійсним заповіт, посвідчений від імені померлої ОСОБА_5 , посвідченого секретарем виконкому Стародобротвірської сільської ради від 16.05.2016 року, зареєстрований за № 33 в користь ОСОБА_1 ;

?визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького нотаріального округу Робак Л.А. 28 березня 2017 року по реєстру №682 на ім`я ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

30.10.2018р. ОСОБА_3 подав суду уточнення позовних вимог до ОСОБА_1 , приватний нотаріус Кам`янка-Бзького районного нотаріального округу Робак Л.А., у якому просив:

?визнати нікчемним заповіт від 16.05.2016 року, реєстраційний №33, складений ОСОБА_5 , посвідчений секретарем виконкому Стародобротвірської сільської ради Кам?янка-Бузького району Львівської області Долинською О.П. на ім?я ОСОБА_1 ;

?визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину від 28.03.2017 року на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний №682, НМА 232197, видане приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного округу Львівської області Робак Л.А.;

?ухвалити рішення, яким скасувати державну реєстрацію - витяг з Реєстру індексний номер 83645292 від 28.03.2017 року, номер запису про право власності 1963165 від 28.03.2017 року;

?визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 відповідно до заповіту від 20.05.2016 року, посвідченого секретарем Прибужанівської сільської ради, Кам?янка-Бузького району, Львівської області, зареєстрованого в реєстрі за №19 ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову покликався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_12 , яка є також і матір`ю відповідача. Померлою 16.05.2016 р. було складеного заповіт згідно якого вона заповіла 1/2 частину квартири в АДРЕСА_2 своєму синові ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_6. Крім цього, 20.05.2016 року в приміщенні Прибужанівської сільської ради померлою матір`ю було складено заповіт на його ім`я, а саме на все її майно: житловий будинок, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства які знаходяться в АДРЕСА_3 . В подальшому, 23.03.2017 року приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького нотаріального округу відповідачу ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Вказав при цьому, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належить йому на праві власності, згідно Свідоцтва на право власності на квартиру від 04.05.1998 р. за № НОМЕР_2 , однак він не може скористатись належним йому правом, оскільки відповідач поміняв ключ до дверей. Зазначив, що згідно ст. 215 ЦК України недійсним є правочин якщо його недійсність встановлено законом (нікчемний правочин). В цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. А тому в силу ст. 1254 ЦК України заповіт, складений спадкодавцем ОСОБА_5 20.05.2016 року посвідчений секретарем Прибужанівської сільської ради на його користь скасував попередній заповіт від 16.05.2016 року складений на користь його брата ОСОБА_1 , а тому відповідно до ст. 215 ЦК України є нікчемним.

19.09.2018р. ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 , у якій просив:

?визнати недійсним заповіт складений 20.05.2016 р. ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 та посвідчений Прибужанівською сільською радою за реєстровим №19 на житловий будинок АДРЕСА_3 і земельну ділянку площею 0,2543 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 .

В обґрунтування позову посилався на те, що 16.05.2016 р. його померлою матір`ю ОСОБА_5 було складено заповіт на його ім`я відповідно до якого вона заповіла йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . 20.05.2016р. померлою також було складено ще один заповіт на житловий будинок та земельні ділянки в с. Руда Кам`янка-Бузького району Львівської області, на ім`я ОСОБА_3 , однак в даному заповіті помилково було вказано «все майно», що не відповідало волевиявленню матері. У зв`язку з цим ним було подано позов до суду, однак в подальшому після залишення справи без розгляду він разом із братом ОСОБА_3 пішли до нотаріуса для оформлення спадщини та він отримав свідоцтво про право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , а його брат ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок та земельну ділянку, після чого продав вищевказане спадкове майно. Також вказав, що проживав з мамою у квартирі, доглядав за нею. Потреба у зверненні до суду у нього виникла у зв`язку із поданням позову ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 (мати сторін) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 20 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Виконавченм комітетом Добротвірської селищної ради Камянка-Бузького району Львівській області 06.06.2016 року Т.1 а.с.100).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Старий Добротвір, Камянка-Бузького району Львівської області 16.05.2016р. склала заповіт, відповідно до якого на випадок її смерті заповіла Ѕ частину квартиру в АДРЕСА_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6

Вищевказаний заповіт посвідчений секретарем виконкому Стародобротвірської сільської ради Камянка-Бузького району, Львівської області та зареєстрований за № 33 (Т.1 а.с.8).

Крім цього, 20.05.2016р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сільській раді с. Прибужани Кам`янка-Бузького району Львівської області було складено заповіт про те, що на випадок смерті все її майно: житловий будинок АДРЕСА_3 та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,2543 га, які знаходяться в АДРЕСА_3 , що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право, заповідає синові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вищевказаний заповіт посвідчений ОСОБА_4. секретарем Прибужанівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за №19 (Т.1 а.с. 9).

14.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

16.06.2016 року заведена спадкова справа за № 46/2016 щодо майна померлої ОСОБА_5

28.07.2016 року ОСОБА_3 звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру виданого 04.05.1998 року Приватизаційним бюро Добротвірської ТЕС квартира в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.25 спадкової справи)

Згідно копії свідоцтва про право власності на будівлі від 09.02.1998р. вбачається що будинковолодіння в АДРЕСА_3 в цілому належало ОСОБА_5 (а.с.33 спадкової справи).

Як вбачається із змісту обох заповітів у цих заповітах матір`ю сторін вказано конкретне майно, яке вона має намір заповісти. Крім цього, як вбачається із заповіту, що складений пізніше 20.05.2016 року - мати сторін, окрім переліку майна, що має намір заповісти, вказала про те, що має намір заповісти все її майно.

Внаслідок такого формулювання другого заповіту виникли непорозуміння між сторонами по справі - рідними братами.

Як вказала секретар сільської ради, якою посвідчувався заповіт від 20.05.2016 (будучи допитана судом як свідок) спадкодавець заповідала конкретне майно, яке перелічене в заповіті. Наміру заповідати все своє майно у неї не було. Формулювання «…все своє майно…» та кінцівка «…що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право…» має місце у заповіті через її (секретаря) помилку, оскільки вона використала типовий бланк заповіту.

Згідно ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи непорозуміння між сторонами у тлумаченні обох текстів заповітів було вирішено шляхом тлумачення заповітів самими сторонами по справі, особами на чию користь такі заповіти було складено.

Так з нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 28 березня 2017 року (Т.1 а.с. 101) вбачається, що при заведенні спадкової справи в нотаріуса виникло непорозуміння при тлумаченні заповіту, посвідченого 20.05.2016 року Прибужанівською сільською радою за реєстровим № 19, де було зазначено поряд з перерахованим майном «все моє майно». Крім цього, ним вказано і про те, що на Ѕ частину вищевказаної квартири, яка зазначена в іншому заповіті на ім`я ОСОБА_1 , він не претендує та не проти видачі його братові Свідоцтва про право на спадщину на цю частину квартири, до суду за оспорюванням цього факту звертатись не буде.

Таку заяву ОСОБА_3 подав, усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею. Крім цього, нотаріусом роз`яснено ОСОБА_3 зміст статей 225, 229-231, 233,1235, 1241, 1274, 1275 Цивільного кодексу України.

Тобто, подаючи таку заяву, ОСОБА_3 фактично (самостійно) здійснено тлумачення заповітів від 16.05.2016 року та від 20.05.2016 року та здійснено це при усвідомленні своїх дій, усвідомлюючи наслідки такої юридично значимої дії та бажаючи настання таких наслідків.

Ця заява фактично надала можливість отримати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу йому як спадкоємцю ОСОБА_5 28.03.2017р. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 49,4 кв.м. яка в цілому складається з двох житлових кімнат площею 30,0 кв.м., кухні коридору, ванної, туалету комірки, лоджії. Дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 682. (а.с.66 спадкової справи).

Тобто, нотаріально посвідчена заява, якою було протлумачено заповіти потягла за собою юридично значимі наслідки, для чого така заява і подавалась.

Відповідно така нотаріально посвідчена заява ОСОБА_3 , як така що потягла за собою відповідні юридичні наслідки не могла бути згодом (а саме 13.06.2017 року) відкликана з підстав інших причин чи інших домовленостей, які могли мати місце між сторонами, оскільки у заяві про жодні домовленості не йдеться.

Відтак у суду першої інстанції були всі підстави для відмови у задоволенні позову про визнання заповіту від 16.05.2016 року нікчемним та в усіх похідних вимогах про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування його реєстрації, визнання права власності на майно за позивачем зважаючи на те, що сам позивач у згаданій заяві підтвердив дійсність згаданого заповіту від 16.05.2016 року, протлумачивши його.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційних скарг слід визнати безпідставними, а самі скарги слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції та додаткове рішення слід залишити без змін, як такі, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 квітня 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 07 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2020 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Ю.Р. Мікуш

М.М. Шандра