Справа № 569/5652/19
18 травня 2020 року Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючої судді - Панас О.В.
при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.
позивача - ОСОБА_1 представника позивача - адвоката Філатової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_2 , взяв у нього у борг гроші в сумі 112 000 доларів США та зобов`язався повернути вищевказану суму до 25 жовтня 2018 року, про що власноручно написав розписку . Відповідач ОСОБА_2 частково здійснював погашення боргу, зокрема: «05» липня 2018 року повернув кошти у розмірі 1 000 доларів США; «28» серпня 2018 року повернув кошти у розмірі 2 000 доларів США;«02» жовтня 2018 року повернув кошти у розмірі 2 000 доларів США. Так, на даний час Відповідач повернув кошти у сумі 5 000 доларів США, а більша частина боргу, що дорівнює 107 000 доларів США не повернута. Оскільки відповідач ігнорує його вимоги стосовно повернення боргу, він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Враховуючи вищевикладене, з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути 107 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.02.2019 року ( 1 долар США = 27.2478 грн.) становить 2 915 514, 60 грн. . Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення що дорівнює 3 060 998 , 78 грн.; три проценти річних від простроченої суми за період з 26.10.2018 року по 18.02.2019 року, що становить 27 557, 60 грн., понесені судові витрати по справі у розмірі 14 989 , 20 грн.
Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У зв`язку із чим вищезазначена боргова розписка відповідає вимогам договору позики, що передбачений ст.ст.1046-1049 ЦК України.
За змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України договір є правочином - дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.
Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основна сума боргу в розмірі 2 850 266,00 грн., (що еквівалентно 107 000 доларів США відповідно по курсу Національного банку України станом на 18.05.2020 р.). Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і у постанові Великої Палати Верховного Судувід 16.01.2019 року №14-446цс18 .
У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.
Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.
Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 107 000,00 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 26.10.2018 року до дня ухвалення судового рішення - 18.05.2020 року, що становить 571 день, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Тобто, 107 000,00 доларів США х 571 день х 3 : 100 : 365 = 5021,67 доларів США.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у сумі 2 850 266,00 грн., та 3% річних в сумі 5 021 долар США 67 центів.
Відповідно до ст. 141 ЦПК підлягають до стягнення з відповідача на користь понесені судові витрати - судовий збір в сумі 9605,00 грн.
На підставі наведеного ст.ст. 526, 527,530 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273, 280-284, 354, 355, п.3 Р.ХІІ "Перехідні положення" ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у сумі 2 850 266 (два мільйони вісімсот п`ятдесят тисяч двісті шістдесят шість) грн. 00 коп.,
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 5 021 (п`ять тисяч двадцять один) долар США 67 центів.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 9 605 ( дев`ять тисяч шістсот п`ять) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Під час дії карантину процесуальні строки щодо розгляду апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Повний текст рішення виготовлено 20.05.2020 року .

Суддя: О.В.Панас