Справа № 591/77/20
Провадження № 4-с/591/14/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., секретаря судового засідання Сітало Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за скаргою боржника ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мірошниченка А.В. на дії та рішення державного виконавця Зарічного ВДВС м. Суми ГУТУЮ в Сумській області Матюка Василя Васильовича, зацікавлена особа: АТ КБ «Приватбанк», без участі учасників справи,

В С Т А Н О В И В:

Заявник свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми видано виконавчий лист від 04.01.2009 р. № 2-4247/08 про стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 59727,09 гривень, відсотки 5603 гривні, комісійні 605,71 гривня, пеня 1717,71 гривня. Строк пред`явлення виконавчого листа зазначений як до 30 грудня 2011 року.

04.04.2011 року Зарічним відділом державної виконавчої служби міста Суми, була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.3 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення постанови, а саме стягувач АТ КБ «Приватбанк» відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Частина 5 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент винесення постанови, зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього закону. Строк повторного пред`явлення виконавчого документу, зазначеного у статті 22 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення постанови встановлено 1 рік. Проте, 26.04.2019 року державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату Заявника, а саме у КП СМР «Електроавтотранс», де він працював. У відповідності до бухгалтерської довідки з Позивача відрахована заробітна плата у період з травня 2019 по грудень 2019 року. На даний час виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Матюк Василя Васильовича. Заявник, поспілкувавшись з державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Матюк В.В., отримав інформацію, що за даним виконавчим листом виконавче провадження було відкрито лише 28 травня 2016 року, надати відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження державний виконавець відмовився та порекомендував звернутися з відповідною скаргою до суду. Заявник на даний час так і не отримав у встановленому законом порядку відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вважає, що дії державного виконавця, щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження є неправомірними, оскільки строк пред`явлення виконавчого документу до виконання давно вже минув, і є підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. У редакції ЗУ «Про виконавче провадження», чинній на момент видачі виконавчого листа, зазначається, що згідно п.1.ч.1 статті 21 Закону виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Просив поновити строк на оскарження даної постанови, зазначивши, що заявник дізнався про відкриття виконавчого провадження після його звільнення з роботи з КП СМР «Електроавтотранс», у кінці 2019 року, що підтверджується копією трудової книжки. Заявник просить поновити строк на подачу скарги на дії державного виконавця у зв`язку з поважністю причин такого пропуску, оскільки Заявник не отримав до сьогодні постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, хоча неодноразово прохав його про це у телефонному режимі та при особистій зустрічі, окрім того, Заявник не був належним чином повідомлений про постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату від 26.04.2019 року, а рішення по справі № 2-4247/08 за оскаржуваним виконавчим листом було заочним та про його час та місце Заявник не був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 05.02.2020 року було відкрито провадження у справі.

11.02.2020 року надійшов відзив на скаргу від представника Зарічного ВДВС м. Суми ГУТУЮ в Сумській області Матюка Василя Васильовича, який просив відмовити в задоволенні скарги за необґрунтованістю, пославшись на те, що рішення суду до цього часу не виконане.

Вивчивши матеріали справи та докази, надані учасниками справи, суд дійшов наступного висновку.

На думку суду, заявник пропустив строк на оскарження постанови державного виконавця з поважних причин, його доводи щодо своєчасного не направлення йому копії оскаржуваної постанови не спростовані та підтверджуються наданими ним доказами. Суд вважає за необхідне поновити строк на оскарження постанови.

Встановлено, що згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми видано виконавчий лист від 04.01.2009 р. № 2-4247/08 про стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 59727,09 гривень, відсотки 5603 гривні, комісійні 605,71 гривня, пеня 1717,71 гривня (а.с.36).

Як вбачається з самого виконавчого листа, строк його пред`явлення зазначений до 30 грудня 2011 року. 04.04.2011 року Зарічним відділом державної виконавчої служби міста Суми, була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.3 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення постанови, а саме стягувач АТ КБ «Приватбанк» відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

01.04.2016 року старшим державним виконавцем Вороною О.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 50685542 (а.с.33).

26.04.2019 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату заявника, а саме у КП СМР «Електроавтотранс», де він працював (а.с.34).

В редакції Закону України «Про виконавче провадження» чинній на момент видачі виконавчого листа зазначається, що п.1.ч.1 статті 21 виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання - протягом трьох років.

Частина 2 статті 21 ЗУ «Про виконавче провадження, чинна на момент видачі виконавчого листа, встановлює, що для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень строки починаються - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-711цс15.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред`явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

Відповідно до частини першої статті 24, пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»» у редакції чинній на момент винесення постанови про повторне відкриття виконавчого провадження 28 травня 2016 року, державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

На момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, враховуючи вище викладене, державний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження, оскільки строк пред`явлення виконавчого документу закінчився.

Стаття 447 ЦПК України зазначає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частина 1 статті 448 ЦПК України, визначає, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ч1 та 2 статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

З аналізу всіх наведених вище доказів вбачається, що боржник не знав про існування виконавчого провадження, наявність у нього заборгованості, не мав змоги у встановлений законом десятиденний строк оскаржити постанову, або ж виконати рішення суду добровільно.

Встановлено, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа був пропущений стягувачем, отже, державний виконавець не мав законних підстав для відкриття виконавчого провадження.

Чинними нормативно-правовими актами не передбачено, що державний виконавець зобов`язаний повідомляти боржника про виклики, про наявну заборгованість та її розмір шляхом направлення рекомендованих листів. Отже, доводи представника боржника в цій частині, на думку суду, заслуговують на увагу.

Право заявника порушене, оскільки внаслідок винесення протиправної постанови про відкриття виконавчого провадження були розпочаті дії з примусового виконання рішення, та в подальшому з його заробітної плати було неправомірно стягнуто кошти.

Таким чином, суд дійшов висновку про повне задоволення заявлених вимог, визнає постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2016 року ВП № 50685542 за виконавчим листом № 2-4247/08, виданим 04.01.2009 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Визнає також дії державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Матюка Василя Васильовича, щодо винесеної постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 26.04.2019 року за виконавчим листом № 2-4247/08, виданим 04 січня 2009 року та постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 26.04.2019 року неправомірними, а постанову такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 258-261, 447-449 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2016 року ВП № 50685542 за виконавчим листом № 2-4247/08, виданим 04.01.2009 року.

Визнати дії державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Матюка Василя Васильовича та винесену постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 26.04.2019 року за виконавчим листом № 2-4247/08, виданим 04 січня 2009 року, протиправними та скасувати вказану постанову як неправомірну.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 06 травня 2020 року.

Суддя О.В.Грищенко