КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року м. Київ

Справа №756/11775/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6645/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Жука М.В. 23 січня 2020 року у м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 30 листопада 1991 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18 лютого 2011 року. В шлюбі у сторін народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки домовленості щодо утримання малолітнього сина між ними не досягнуто, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн щомісячно з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на розірвання шлюбу між ними, сторони та їх малолітній син проживають разом в одному жилому приміщенні, обидва з батьків беруть участь у його утриманні та вихованні, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позову одного з батьків про стягнення з іншого аліментів на утримання дитини.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , її представником подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник позивача вказує на те, що у відзиві на позовну заяву відповідач частково визнав позовні вимоги та погодився визначити розмір аліментів в розмірі 1500,00 грн. Однак, судом першої інстанції не враховані ні надані учасниками справи пояснення, ні письмові матеріали, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 листопада 1991 року. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від18 лютого 2011 року даний шлюб розірваний (а.с.5).

Сторони у справі є батьками ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Вказане місце проживання є також зареєстрованим та фактичним місцем проживання позивача та відповідача (а.с.37-38). Дана квартира належить їм на праві спільної власності, що встановлено рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2019 року. Цим рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 41858,18 грн у відшкодування витрат на утримання житла та судові витрати (а.с.61-63).

Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації було здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами обстеження складений акт від 27 листопада 2019 року. Спеціалістами встановлено, що у вказаній квартирі з дитиною ОСОБА_3 постійно проживають ОСОБА_1 (мати) та ОСОБА_2 (батько). Зареєстрована в квартирі, але не проживає сестра ОСОБА_6 . Для виховання і розвитку дитини створені належні умови, санітарно-гігієнічні умови добрі. Квартира має дві жилі кімнати. Кімната батька облаштована шафою-купе, письмовим столом, комп`ютером, телевізором, розсувним диваном. Кімната матері облаштована двома диванами розсувними, меблевою стінкою, комодом, телевізором. Під час обстеження, ОСОБА_2 повідомив, що уроки син робить у його кімнаті, а спить у кімнаті матері. Він забезпечує сина, готовить йому їсти, купує одяг, канцелярію, сплачує за додаткові заняття (а.с.99).

З довідки Спеціалізованої школи № 239 від 27 серпня 2019 року вбачається, що дитина ОСОБА_5 є учнем 7 класу, який регулярно відвідує заняття у школі. Мати дитини ОСОБА_1 цікавиться шкільним життям дитини. Батько ОСОБА_2 контакту зі школою не підтримує (а.с.9).

ОСОБА_7 є стороною договорів від 07 березня 2019 року, 03 березня 2018 року та 22 серпня 2017 року укладених з ПП «Талісман плюс», а саме замовником послуг з навчання англійської мови ОСОБА_8 (а.с.10-13). Також, нею надані докази здійснення оплати за літній відпочинок та оздоровлення дитини (а.с.15-23). ОСОБА_1 було також здійснено благодійні внески на корить БФ «Друзі школи» на загальну суму 3640 грн (а.с.27-30,75 ).

Суду також були надані дані про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення насильства, а саме психологічного насильства відносно ОСОБА_1 , а також дані про інші аналогічні звернення ОСОБА_1 (а.с.31-35).

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву вказує на те, що він бере участь в утриманні дитини, зокрема ним сплачуються самостійно всі комунальні послуги та придбано пральну машину для спільного використання. Вважає, що дії позивача є наслідком невдоволення рішенням про стягання з неї коштів, а необхідністю для дитини. Разом з тим, відповідач вказує, що має дохід 4600-5060 грн на місяць, працює у ПП «Дентлцентр» лікарем-стоматологом та визнає позовні вимоги частково і просить визначити суму аліментів в розмірі 1500 грн, що становить ј частину його доходу (а.с.54-57).

Згідно з довідкою ПП «Денталцентр» № 7 від 17 серпня 2019 року ОСОБА_2 дійсно працює на ПП «Денталцентр» на основній роботі лікаря-стоматолога. Загальну сума доходу за період з березня по серпень 2019 року ставила 28530 грн (а.с.58).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст.182 СК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З наведених обставин справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шлюб між ними розірваний, але вони проживають за однією адресою. Разом з тим, спільне проживання не свідчить про спільне утримання дитини, між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дитини.

При зверненні до суду позивачем надані докази здійснення витрат пов`язаних з навчанням дитини. Натомість відповідачем в ході розгляду справи не зазначені витрати, які ним систематично здійснюються на утримання дитини. Його посилання на здійснення самостійно оплати комунальних послуг не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що це витрати переважно з приводу утримання майна, до того ж Ѕ частина цих витрат стягнута з позивача на користь відповідача судовим рішенням. Придбання пральної машини також не є витратами пов`язаними з утриманням дитини. А саме лише посилання відповідача на наявність у дитини вільного доступу до його кімнати і до комп`ютеру не свідчить про достатню участь батька в утриманні дитини. До того ж, в ході розгляду справи судом першої інстанції ним визнані позовні вимоги на суму 1500 грн.

Наявність звернень до правоохоронних органів та суду свідчить про негативний характер стосунків між сторонами у справі, але вказане жодним чином не впливає на визначення стосунків між дитиною і кожним з батьків. Проте, додатково свідчить про відсутність узгодженості дій батьків щодо утримання дитини.

Судом не приймаються до уваги посилання позивача на здійснення нею витрат на літній відпочинок та оздоровлення, оскільки вказані витрати не є систематичними та необхідними, вони відносяться до додаткових витрат на утримання дитини, але таких вимог позивач при зверненні до суду не заявляла.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення аліментів з другого з батьків є необґрунтованим. Судом не прийнято до уваги часткове визнання позовних вимог відповідачем, не наведені підстави відхилення визнання позову, як то передбачено положеннями ч.4 ст. 206 ЦПК України .

Таким чином, доводи викладені у апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Разом з тим, з огляду на наявність даних про дохід відповідача , який в середньому становить 4755,0 грн, вимоги позивача про стягнення 3500 грн щомісячно аліментів не можна визнати обґрунтованими в цілому. До того ж, суду не були надані докази на обґрунтування саме такої суми.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в розмірі 1500 грн щомісячно на утримання дитини ОСОБА_8 до досягнення ним повноліття, так як вказана сума відповідає частці від доходу відповідача та мінімально гарантованому розміру аліментів встановленого законодавством.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, в порядку ст. 141 ЦПК України перегляду підлягає питання розподілу судових витрат, їх стягнення проводиться з відповідача в дохід держави, так позивач була звільнена від їх оплати. Розмір судових витрат становить мінімальний, виходячи із визначеного розміру аліментів, але з урахування двох інстанцій, на яких такі витрати мали бути понесені (840,80+(840,80*150%)=2100,8 грн).

З огляду вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог частково.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід Держави судовий збір в розмірі 2100 (дві тисячі сто) гривень 80 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук