Справа № 236/3004/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Олійник С.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2020 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради про визнання права власності на майно (а.с. 1-3).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі(а.с.21).

Представник відповідача Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с. 23-24).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає можливим розглянути справу без особистої участі позивача та представника відповідача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.10.1975 державним нотаріусом Краснолиманської ДНК за реєстровим № 2249, зареєстрованого в Слов`янському БТІ 04.01.1976 за реєстровим № 2161, позивач ОСОБА_1 набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.6-9).

На час реєстрації позивача в цьому житловому будинку, а саме 10.08.1987(а.с.5), адреса яка була зазначена в договорі змінилася, що підтверджується також наказом № 184/09-54 від 03.09.2020, виданого начальником відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Лиманської міської ради, яким змінено адресу об`єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку, який належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.1975, в якому вказано адресу: АДРЕСА_1 , на нову: АДРЕСА_2 (а.с.13).

На підставі чого, у договір купівлі-продажу були внесені виправлення в зазначенну адресу будинку.

Оскільки у правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а саме у договір купівлі-продажу, були внесені виправлення, позивач позбавлений можливості в повному обсязі здійснювати права власника майна, а саме розпоряджатися житловим будинком.

Факт набуття та належності ОСОБА_1 житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 повністю підтвердився наданими письмовими доказами:

довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» від 18.09.2020, згідно з якою за позивачем зареєстровано право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_1 )(а.с. 27);

наказом № 184/09-54 від 03.09.2020, виданого начальником відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Лиманської міської ради про зміну адреси(а.с.13);

копією домової книги(а.с.10-12).

Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається па підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України проголошує «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 182 ЦК України в редакції 2003 року передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Крім того, згідно п. 4 ст. 334 ЦК України - права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищою Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютою 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином встановлені судом обставини вказують на можливість застосування до спірних відносин положень ст. 392 ЦК України, а тому позов ОСОБА_1 про визнання права власності на майно, ґрунтується на законі його вимоги щодо визнання права власності підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, ст. 15, 321, 328, 392 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради про визнання права власності на майно, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на:

житловий будинок «А», загальною площею 48,3 кв.м, в тому числі житловою 30,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня «Б», льох «В», сарай «Г», сарай «Д», душ «Е», вбиральня «Ж», колонка №1, огорожа №2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст рішення виготовлений 23.09.2020.

Суддя -