КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/13164/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/11139/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство

акціонерно - комерційний банк «Львів»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів», подану через представника Мочульського Любомира Богдановича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Яценко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційний банк «Львів» про припинення зобов`язання за договором, стягнення переплати за кредитним договором, витребування правовстановлюючих документів та припинення іпотеки,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ АКБ «Львів», в якому просила припинити зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з його виконанням; стягнути з ПАТ АКБ «Львів» на її користь переплату у розмірі 308 640 грн; визнати іпотеку за іпотечним договором, посвідченим ПН КМНО Мамай І.В. зареєстрований в реєстрі № 2587, і зобов`язання за іпотечним договором припиненими у зв`язку із припиненням основного зобов`язання; витребувати у ПАТ АКБ «Львів» на її користь правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності, а саме: договір купівлі-продажу квартири від 16.08.2012; внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про припинення іпотеки за іпотечним договором та стягнути судовий збір в розмірі 5 906,41 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 900 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що 16.08.2012 між сторонами укладений кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит у сумі 400 000 грн із платою за користування кредитом 23,49 % річних, з кінцевим терміном погашення кредиту до 15.08.2027.

У забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору укладено договір іпотеки, згідно з яким вона передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно п. 4.1.12 договору іпотеки іпотекодавець зобов`язується передати на зберігання в сховище банку оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що виступає забезпеченням по кредитному договору, на весь термін дії кредитного договору, після реєстрації договору купівлі-продажу квартири, яка є предметом іпотеки, в комунальному підприємстві київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на нерухоме майно. На виконання умов договору іпотеки вона передала банку договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 16.08.2012, ПН КМНО Мамай І.В. за реєстровим номером 2579, що зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 16.08.2012 за № 5154430.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.10.2014 з неї достроково стягнуто на користь ПАТ АКБ «Львів» всю суму кредиту та нарахованих штрафних санкцій за кредитним договором на загальну суму 442 626, 15 грн з яких: строкова заборгованість за кредитом 369 060,00 грн, прострочена заборгованість за кредитом 12 486,49 грн, заборгованість по процентах 54 167,87 грн, заборгованість по комісії за адміністрування кредитом 3 052,36 грн, пеня 3 859,43 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн.

Рішення суду нею виконано у повному обсязі. Відповідно до виконавчого листа № 2-5444, виданого Деснянським районним судом м. Києва 23.10.2014 вона повинна була сплатити на користь банку 446 280,15 грн, фактично ж нею сплачено 754 920 грн, переплата складає 308 639, 85 грн.

Постановою державного виконавця виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5444, виданого Деснянським районним судом м. Києва 23.10.2014 закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій також сплачені в повному обсязі. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення накладено постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 12.01.2015 по ВП № 45977384.

14.08.2018 та 31.08.2018 вона звернулася до відповідача з вимогами вчинити всі необхідні дії для державної реєстрації припинення обтяження, повернути їй правовстановлюючі документи на квартиру та переплачені суми коштів, проте 28.09.2018 листом № 340/0-24 відповідачем відмовлено у задоволенні її вимог.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.05.2020 позов задоволено. Припинено зобов`язання за кредитним договором укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ АКБ «Львів» у зв`язку з його виконанням. Стягнуто з ПАТ АКБ «Львів» на користь ОСОБА_1 за кредитним договором переплату у розмірі 308 640 грн. Визнано іпотеку за іпотечним договором, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ АКБ «Львів», посвідчений ПН КМНО Мамай І.В. зареєстрований в реєстрі № 2587, і зобов`язання за іпотечним договором припиненими у зв`язку із припиненням основного зобов`язання. Витребувано у ПАТ АКБ «Львів» на користь ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності, а саме: договір купівлі-продажу квартири. Суд постановив внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про припинення іпотеки за іпотечним договором. Стягнуто з ПАТ АКБ «Львів» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5 906, 41 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 900 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, АТ АКБ «Львів» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, зобов`язання позивачки за кредитним договором не обмежуються необхідністю виконання рішення суду про стягнення заборгованості, яка існувала на момент звернення до суду із позовною заявою. Банк в праві здійснювати нарахування відсотків за користування кредитом, комісії та пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань і після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості аж до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором. Сплачені позивачкою кошти у сумі 754 920 грн зараховані банком на погашення як заборгованості, визначеної за рішенням суду, так і заборгованості по відсоткам, комісіях та пені, що виникла пізніше. Вказані кошти внесені позивачкою добровільно через касу банку, а не через органи державної виконавчої служби, що свідчить про визнання нею даної заборгованості. Позивачка має заборгованість по пені у сумі 222 070,01 грн, а тому зобов`язання не можуть бути припиненими. Вважає, що наявність судового рішення, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України. Судом не враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 25.05.2016 у справі № 6-157цс16.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні представник відповідача Кравчук Р.С. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.08.2012 між сторонами укладений кредитний договір № 51773/2012/78к, згідно якого банк надав позичальнику кредит загальною сумою 400 000 грн із платою за користування кредитом 23,49 % річних, з кінцевим терміном погашення кредиту до 15.08.2027.

В забезпечення виконання зобов`язань по за цим договом, між сторонами укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В., за реєстровим номером 2588 згідно якого, ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів передала в заставу квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно п. 4.1.12 договору іпотеки іпотекодавець зобов`язується передати на зберігання в сховище Банку оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що виступає забезпеченням по кредитному договору, на весь термін дії Кредитного договору, після реєстрації Договору купівлі-продажу квартири, яка є предметом іпотеки, в Комунальному підприємстві Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на нерухоме майно. Так, на виконання умов Договору іпотеки, Позивачем було передано Відповідачу всі правовстановлюючі документи на майно, що належать на праві власності та яке передано в іпотеку Банку від 16.08.2012, а саме: договір купівлі-продажу квартири, посвідченого 16.08.2012 Мамай І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 2579, що зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 16.08.2012 за № 5154430 №11712672, виданим 16.08.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В.

07.10.2014 рішенням Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/2440/14-ц достроково стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АК «Львів» всю суму кредиту та нарахованих штрафних санкцій за кредитним договором на загальну суму 442 626,15 грн з яких: строкова заборгованість за кредитом 369 060,00 грн, прострочена заборгованість за кредитом 12 486,49 грн, заборгованість по процентах 54 167,87 грн, заборгованість по комісії за адміністрування кредитом 3 052,36 грн, пеня 3 859,43 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн.

Відповідно до квитанцій за період з 23.10.2014 позивачкою здійснено наступні платежі: 15.01.2015 - 10 000 грн; 11.03.2015 - 5 000 грн, 26.05.2015 - 10 000 грн; 19.06.2015 - 10 000 грн; 10.07.2015 - 10 000 грн; 30.07.2015 - 10 000 грн; 18.08.2015 - 10 000 грн; 07.09.2015 - 10 000 грн; 30.09.2015 - 7 000 грн; 23.10.2015 - 10 000 грн; 01.12.2015 - 10 000 грн; 28.12.2015 - 10 000 грн; 04.02.2016 - 10 000 грн; 02.03.2016 - 10 000 грн; 20.09.2016 - 10 000 грн; 11.2016 - 10 000 грн; 02.12.2016 - 10 000 грн; 01.03.2017 - 10 000 грн; 01.12.2017 - 120 000 грн; 07.12.2017 - 322 800 грн; 08.12.2017 - 140 120 грн, що разом складає 754 920 грн.

Постановою головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального Управління юстиції у місті Києві Поліщук В.В., виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5444, виданого Деснянським районним судом м. Києва 23.10.2014 про стягнення з суму боргу 446 280,15 грн закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій також сплачені в повному обсязі. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення накладено постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 12.01.2015 по ВП № 45977384.

31.08.2018 позивач направила відповідачу претензію (вимогу) щодо повернення переплати за кредитним договором № 51773/2012/78к від 16.08.2012 , припинення іпотеки та повернення правовстановлюючих документів за договором іпотеки від 16.08.2012, проте листом від 28.09.2018вих. № 340/0-24 відповідач відмовив у задоволенні вимог позивачки, посилаючись на їх безпідставність.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до рішення суду про стягнення заборгованості позивачкою виконано зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

За матеріалами справи встановлено, що позивач порушила умови кредитного договору щодо своєчасного щомісячного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами у строки, визначені платіжним календарем (додатком № 1 до кредитного договору).

У зв`язку з такими порушеннями кредитор змінив строк виконання зобов`язання, який було встановлено до 15.08.2027, та пред`явив до суду позов про дострокове повернення всієї суми кредиту.

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості Деснянським районним судом м. Києва у рішенні від 07.10.2014 визначено як суму заборгованості по кредиту, процентам за користування кредитом, комісіям та пені, так і суму залишку кредиту, який підлягає достроковому погашенню.

Відповідач не заперечує, що всі суми, які визначені у рішенні суду, позивачкою сплачено. Відповідач також не заперечує, що позивакою сплачено після ухвалення рішення на 308 640 грн більше від суми, визначеної у рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 07.10.2014.

Кредитний договір укладено до 15.08.2027. За наявності простроченої заборгованості по щомісячним платежам кредитор мав право звернутися до суду із позовом про стягнення простроченої заборгованості, та у такому разі кредитний договір продовжив би свою дію, а кредитор вправі був би нараховувати проценти за користування кредитними коштами, а при порушенні умов договору з боку позичальника - неустойку.

Проте, відповідач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів за користування кредитом та пені за порушення умов договору, звернувшись у 2014 році до суду із позовом про примусове стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги. Відтак суд першої інстанції правильно виходив з того, що подальше нарахування відповідачем процентів за користування кредитом та пені є незаконним та відповідач безпідставно надавав позивачці платіжні документи на оплату, включаючи ці суми у рахунок заборгованості.

Посилання відповідача на те, що позивач добровільно сплачувала ці суми не можна визнати обґрунтованим, оскільки будь - яких домовленостей між сторонами про те, що навіть після зміни кредитором строку основного зобов`язання та у зв`язку з цим закінченням строку договору позичальник має сплачувати проценти за користування кредитом та пеню не існувало.

Відповідач не надав доказів про те, що позивачці при наданні документів на сплату боргу за рішенням суду роз`яснювалося про те, що кредитор включає в оплату і інші суми, які не встановлені рішенням суду, та про які не існує іншої домовленості між сторонами.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відовідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Основне зобов`язання це зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Відповідно до ст. 17 цього Закону з припиненням основного зобов`язання іпотека припиняється.

Встановивши, що позивач повністю виконала рішення суду та сплатила заборгованість за кредитним договором суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що іпотека є припиненою та відповідач безпідставно утримує правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, які належать позивачці.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивач має сплатити проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому кредитним договором. У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що відповідач направив через поштове відділення доповнення до апеляційної скарги, які на час судового розгляду судом не отримані. У судовому засіданні представник відповідача змінив свою позицію та вказав, що позивач має сплатити компенсаційні витрати, передбачені ст. 625 ЦК України, а саме інфляційні збитки у сумі 44 123,0 грн та 3 % річних від простроченої суми - 320 265,20 грн, а тому зобов`язання не можна вважати припиненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її лише протягом строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 цього ж Кодексу суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Будь - яких вимог про сплату компенсаційних витрат, передбачених ст. 625 ЦК України ні до позивачки, ні до суду відповідач не заявляв. При розгляді даної справи відповідач також не вказував про своє право на отримання таких коштів, будь - яких розрахунків не надавав. У апеляційній скарзі апелянт навпаки вказував на те, що має право на отримання процентів та пені, передбачених умовами кредитного договору, а не на підставі ст. 625 ЦК України.

Відтак суд апеляційної інстанції не може перевіряти те, що не було предметом розгляду у суді першої інстанції та що не було доводом апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кредитор не позбавлений права звернутися до позивачки з вимогою, у тому числі і у судовому порядку, про сплату інфляційних збитків та трьох відсотків річних, за наявності у нього такого права, з урахуванням вищенаведених обставин про те, що суми, які сплачувала позивач відповідач не мав права зараховувати на погашення процентів та пені, нарахованих після закінчення зміненого строку виконання зобов`язань за кредитним договором, а повинен був зараховувати на погашення боргу, визначеного у рішенні суду, але дані обставини не впливають на чинність договору іпотеки.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 23.09.2020.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик