Справа №:755/5133/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" травня 2020 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Локотковій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення помилки в ухвалі про забезпечення позову від 22 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , 3-я особа: Служба у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з дитиною.

До суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про виправлення описки в ухвалі суду від 22 квітня 2020 року, а саме те, що в резолютивній частині замість «позивач» має бути зазначено - «стягувач», а замість «відповідач» - «боржник». Крім того, в ухвалі не встановлено строк пред`явлення її до виконання.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Так, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Як вбачається з ухвали суду від 22 квітня 2020 року, що судом помилково не вірно було зазначено найменування сторін виконавчого провадження, а саме зазначено «позивач» замість «стягувач» та зазначено «відповідач» замість правильного «боржник» у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне внести виправлення в даній частині.

Крім того, в резолютивні частині ухвали від 22 квітня 2020 року помилково не встановлено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частино 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне внести виправлення та зазначити строк пред`явлення ухвали до виконання.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачом за виконавчим документом.

Аналізуючи вище викладе, суд приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_2 про виправлення описки в ухвалі суду від 22 квітня 2020 року підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260-261, 432 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення помилки в ухвалі про забезпечення позову від 22 квітня 2020 року - задовольнити.

Внести виправлення в резолютивну частину ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року по справі № 755/5133/20, де вказати вірне найменування сторін, а саме: замість «позивач» вважати вірним «стягувач», а замість «відповідач», вважати вірним «боржник».

Внести виправлення в резолютивну частину ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року по справі № 755/5133/20, де встановити строк пред`явлення її до виконання, а саме: «Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня постановлення».

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 18 травня 2020 року.

Суддя Н.О. Яровенко