ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/743/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/5128/19 Категорія: 310020000 Кондрацька Н. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Черкаси

Колегія суддів Черкаського апеляційного суду у складі суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 20 липня 2002 року між сторонами був укладений шлюб.

Від шлюбу у них народилося дві дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02 січня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

З грудня 2018 року діти перебувають на повному утриманні ОСОБА_1 та проживають разом з нею.

Позивач стверджує, що відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі достатньому для забезпечення належного рівня життя, оскільки працює лікарем стоматологом у КНП «Черкаська міська стоматологічна поліклініка» ЧМР.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 грн. на місяць та на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі, в розмірі 2500 грн. на місяць і до повноліття дітей.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 25 червня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Вирішено питання судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просив суд, заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що з грудня 2018 року він фактично не проживає з позивачем та доньками. Проте між сторонами в усній формі досягнута домовленість, щодо сплати аліментів на дітей в сумі 2200 грн. та по можливості 2500 грн. в місяць, тобто не менше мінімального розміру встановленого чинним законодавством України. На виконання даних домовленостей, окрім додаткових витрат на купівлю речей, відповідач щомісячно сплачує на картковий рахунок позивача аліменти на утримання дітей, що підтверджується квитанціями.

Скаржник стверджує, що матеріали справи містять належні та допустимі докази виконання відповідачем обов`язків щодо утримання дітей, а отже оскільки відсутній факт ухилення від сплати аліментів, вважає відсутнім порушене право, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів.

03 квітня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Могилей С.В. надіслав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що статтями 181,189 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. Законодавець встановлюючи таку норму, передбачив механізм та можливість її реалізації у статті 189 СК України, зокрема через безпосереднє укладення батьками договору про сплату аліментів на дитину, у якому є можливість визначити розмір та строки таких виплат. Даний договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується, а у разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором, аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса, що в свою чергу є невиконання, неналежного виконання стороною.

Адвокат Могилей С.В. зазначає, що відповідачем не надано, а матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що сторони по справі укладали договір про сплату аліментів на дітей і таким чином добровільно домовились про спосіб та розмір матеріального утримання їх неповнолітніх дітей.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів в встановленому судом розмірі та обґрунтовано стягнув їх.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 20 липня 2002 рокуперебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Від шлюбу у них народилося дві дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02 січня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Після припинення шлюбних відносин діти залишилися проживати з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно роз`яснень, які викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 червня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» та частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється, як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд врахував зазначені обставини справи та вимоги закону і прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну з дітей.

Даний розмір аліментів буде розумним і справедливим, враховуючи матеріальний стан платника аліментів, стягувача аліментів та потреби на розвиток та утримання дітей.

Посилання скаржника в своїй апеляційній скарзі, що оскільки між сторонами в усній формі була досягнута домовленість про сплату аліментів, якої він дотримується а тому вважає відсутнім порушеного права, що стало підставою для звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів, колегія судів вважає безпідставними виходячи із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Згідно з частиною 2 та 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Матеріали справи не містять доказів про укладення договору між сторонами з приводу сплати аліментів на дітей в порядку визначеному статтею 189 СК України.

ОСОБА_2 працює та має регулярний дохід, який дає змогу йому сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, а доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених Цивільно процесуальним кодексом України.

Судді Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова

Ю.В. Сіренко