№ 336/486/20
№ 2/336/1274/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Жупанової І.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

24.01.2020 р. ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.04.2010 р. з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 02.02.2010 року і до повноліття дитини.

Позивач вказує, що його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у розмірі ј, яка визначена рішенням суду від 01.04.2010 р., оскільки платник аліментів має маленьку заробітну плату, проживає у Запорізькій області та несе великі витрати, щоб доїхати до роботи, яка знаходиться у м. Запоріжжя, крім того має на утриманні батьків пенсіонерів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Позивач зазначає, що постійно бере гроші в кредит для утримання себе та своїх батьків, крім того, з заробітної плати стягується 20% для сплати аліментів.

Посилаючись на ст.192 СК України, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь відповідача, з розміру визначеного рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.04.2010 р., тобто з 1/4 частини до 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини.

Ухвалою судді від 27.01.2020 р. позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі 840,40 грн. та зазначення ціни позову.

11.02.2020 позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду від 21.01.2020 та подано уточнену позовну заяву.

19.03.2020 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін.

02.06.2020 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечувала проти задоволення позову.

У відзиві вказала, що відповідач періодично звільняється з місць роботи з метою ухилення від сплати аліментів та додаткових витрат на дитину. Відповідачка разом з дитиною ОСОБА_6 2009 р.н. також проживає з матір`ю ОСОБА_7 1961 р.н., що інвалідом 3 групи та бабусею ОСОБА_8 1936 р.н., що є інвалідом 1 «А» групи безстроково. З позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі 1050 грн., що є занадто малою сумою для гармонійного розвитку та забезпечення дитини всім необхідним, а її зменшення суттєво вплине на забезпечення дитини. У ОСОБА_1 відсутні на утриманні інші особи, інших дітей останній не має, а документи на ім`я гр.. ОСОБА_5 не має відношення для вирішення цієї справи, оскільки останній не є батьком позивача. Факт несення додаткових витрат позивачем на утримання матері матеріалами позовної заяви не підтверджено. Також позивачем не доведено таку зміну матеріального стану чи погіршення здоров`я, яке б давало підстави для зміни розміру аліментів.

Відповідь на відзив на позовну заяву позивачем не направлялась.

Сторонами інші клопотання та заяви до суду не подавались, а судом не вирішувались.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.04.2010 р. у справі № 2/1449/10 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 02.02.2010 і до повноліття дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів, суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має задовільний стан здоров`я, є працездатною особою. При цьому як вбачається з рішення суду позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Правом на оскарження рішення суду не скористався.

Суд наголошує, що відповідач вільний у своїй позиції в цивільній справі позовного провадження та має право, як визнати позов повністю або частково, так і заперечувати проти позову повністю або частково, та своє таке право він реалізує на свій власний розсуд.

В обґрунтування позову про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 послався на те, що має на утриманні батьків пенсіонерів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , постійно змушений брати кредити для нормального життя, крім того, він проживає у Запорізькій області, місце роботи знаходиться у м. Запоріжжя та постійно витрачає грошові кошти для того, щоб доїхати до роботи.

Позивачем до матеріалів справи було долучено копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 відповідно до якого батьками ОСОБА_1 , 1978 р.н. є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Матеріали справи не містять доказів родинного зв`язку позивача ОСОБА_1 з гр.. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є чоловіком матері позивача ОСОБА_11 .

Також позивачем не надано доказів, що вказані особи фактично проживають з позивачем ОСОБА_1 , чи, що з останнього на користь вказаних осіб стягуються кошти на їх утримання. Водночас ОСОБА_4 1956 р.н. що є матір`ю позивача та ОСОБА_5 що є чоловіком матері позивача, є пенсіонерами, що підтверджуються матеріалами справи. (а.с. 11).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: Непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

У разі якщо сукупність виплат, зазначених у частині першій цієї статті, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Таким чином, мати позивача та її чоловік, на утримання яких посилається позивач, фактично перебувають на обліку в органах ПФУ та отримують відповідну пенсію, що нараховується та сплачується державою. Будь-яка добровільна допомога позивача ОСОБА_1 вказаним особам не може бути підставою для зміни розміру аліментів, що стягується з нього на утримання дитини.

Також суд приймає до уваги, що з позивача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), у випадку погіршення матеріального стану позивача, розмір аліментів автоматично змінюється у відповідності до фактично отриманих доходів позивачем, що забезпечує відповідний баланс між правом дитини на отримання аліментів та обов`язком позивача їх сплачувати.

Щодо фактичних витрат на дорогу до роботи, що за підрахунком позивача складає 200 гривень на день, слід зазначити, що звертаючись до суду, позивач не навів доказів як розміру таких витрат, так і не довів факту понесення таких витрат за відповідний проміжок часу.

Позовна заява фактично не містить не обґрунтування підстав для зменшення розміру аліментів, таких як суттєве погіршення матеріального становища ОСОБА_1 в порівнянні з попереднім періодом в якому було ухвалено рішення № 2-1449/10 від 01.04.2010 року про стягнення з позивача аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку чи зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я, які б дозволяли фактично стягувати з позивача аліменти в розмірі меншому ніж це встановлено ч. 2 ст. 182 СК України.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

На виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України, позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дитини у розмірі, що визначений рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.04.2010 р., що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

Керуючись ст. 12,13,76,81,258,259,263,265,279,353,355ЦПК України, ст. 192,182 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Жупанова