КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/3725/2020 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Групп» про поворот виконання рішення суду, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Яцишин Андрій Миколайович,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Групп» (далі - ТОВ «Транс Групп») звернулося до суду із вказаною вище заявою, в якій з урахуванням уточнених вимог просило допустити поворот виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Транс Групп» про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, стягнувши із ОСОБА_1 на його користь сплачені кошти у розмірі 71 454,14 грн, а з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. - сплачену основну винагороду виконавця у розмірі 7 115,41 грн.

На обґрунтування заяви зазначено, що 12 листопада 2018 року Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/14035/18 було ухвалено рішення, якимз ТОВ «Транс Групп» на користь ОСОБА_1 стягнуто суму страхового відшкодування у розмірі 70 449,34 грн та судовий збір у розмірі 704,80 грн. У зв`язку із зверненням ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М., 25 січня 2019 року відкрите виконавче провадження № 58205591 з виконання цього рішення суду, в межах якого з товариства окрім визначених в рішенні сум стягнуто основну винагороду виконавця у розмірі 7 115,41 грн та витрати виконавчого провадження у розмірі 300 грн, про що свідчать відповідні меморіальні ордери. 6 лютого 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням. У подальшому, постановою Київського апеляційного суду від 5 квітня 2019 року за апеляційною скаргою ТОВ «Транс Групп» рішення суду першої інстанції від 12 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ТОВ «Транс Групп» про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою залишено без задоволення. Оскільки ТОВ «Транс Групп» у повному обсязі виконало рішення суду, яке скасовано в апеляційному порядку, то наявні підстави для повороту виконання цього рішення шляхом стягнення сплачених коштів.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2019 року заяву ТОВ «Транс Групп» задоволено.

В порядку повороту виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у справі №759/14035/18 зобов`язано ОСОБА_1 повернути ТОВ «Транс Групп» стягнуті кошти згідно з виконавчим листом у цивільній справі № 759/14035/18, виданим Святошинським районним судом м. Києва від 23 січня 2019 року, а саме: кошти у розмірі 70 449,34 грн; судові витрати у розмірі 704,80 грн та 7 115,41 грн оплати основної винагороди приватного виконавця та 300 грн оплати витрат виконавчого провадження, а загалом у розмірі 78 569,55 грн.

В порядку повороту виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у справі № 759/14035/18 перераховано (повернуто) ТОВ «Транс Групп» з депозитного рахунку приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. грошову суму у розмірі 7 115,41 оплати основної винагороди приватного виконавця та 300 грн оплати витрат виконавчого провадження, які були стягнуті з ТОВ «Транс Групп».

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині стягнення з нього на користь заявника винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 7 415,41 грн, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, з мотивів невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права, і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Як на підставу своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції при вирішенні питання про поворот виконання рішення не мав законних підстав для стягнення з нього коштів в розмірі більшому, ніж він отримав за таким рішенням суду, а тому покладаючи обов`язок з повернення коштів основної винагороди приватного виконавця, суд не врахував положення частини сьомої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», яке встановлює, що такі кошти мають бути повернуті саме виконавцем на користь заявника. Однак суд фактично двічі стягував на користь ТОВ «Транс Групп» вказану суму як із ОСОБА_1 , так із приватного виконавця Яцишина А.М.

Отже, за змістом апеляційної скарги в апеляційному порядку оскаржується ухвала суду першої інстанції лише в частині зобов`язання ОСОБА_1 повернути ТОВ «Транс Групп» стягнуті кошти виконавчого провадження, а в частині зобов`язання повернути кошти за виконавчим листом це судове рішення не оскаржується, а відтак відповідно до вимог статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 12 листопада 2018 року Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/14035/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Транс Групп» про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою було ухвалено рішення, якимз ТОВ «Транс Групп» на користь ОСОБА_1 стягнуто суму страхового відшкодування у розмірі 70 449,34 грн та судовий збір у розмірі 704,80 грн (а.с. 65-66).

На підставі зазначеного рішення 23 січня 2019 року представник позивача ОСОБА_2 отримав виконавчий лист № 759/14035/18, який пред`явив до виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Яцишину А.М. (а.с. 69, 112).

Постановою Київського апеляційного суду від 5 квітня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Транс Групп» задоволено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ТОВ «Транс Групп» про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою залишено без задоволення (а.с. 105-107).

Задовольняючи заяву ТОВ «Транс Групп», суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для повороту виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року, яким позов задоволено, оскільки після виконання вказаного рішення суду його було скасовано в апеляційному порядку.

При цьому оскільки 5 лютого 2019 року із заявника було стягнуто на депозитний рахунок приватного виконавця оплату основної винагороди виконавця у розмірі 7 115,41 грн та оплату витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн, то з метою повернення сторін виконавчого провадження в первинне становище. у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду та захисту майнових прав заявника, необхідно перерахувати (повернути) з депозитного рахунку приватного виконавця Яцишина А.М. вказану грошову суму.

Одночасно в резолютивній частині ухвали суд дійшов висновку про зобов`язання ОСОБА_1 повернути ТОВ «Транс Групп» стягнуті кошти, у тому числі 7 115,41 грн оплати основної винагороди приватного виконавця та 300 грн оплати витрат виконавчого провадження.

Проте з таким висновками суду повністю погодитися не можна.

Відповідно до частини першої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення, він, зокрема відмовляє в позові повністю.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина дев`ята статті 444 ЦПК України)/

Згідно із частиною шостою статті 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

У відповідності до частини десятої статті 444 ЦПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011 інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Враховуючи позицію Конституційного Суду України щодо тлумачення норми статті 444 ЦПК України, яка регулює питання застосування інституту повороту виконання рішення, поворот виконання рішення - це повернення сторін виконавчого провадження в первісне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

Таким чином, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

За змістом наведеного поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання, а поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасоване судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 11 лютого 2019 року виконавчий лист № 759/14035/18 було повернуто приватним виконавцем Яцишиним А.М. до Святошинського районного суду м. Києва у відповідності до постанови про закінчення виконавчого провадження № 58205591, оскільки 5 лютого 2019 року з ТОВ «Транс Групп» стягнуто на депозитний рахунок приватного виконавця грошові кошти з яких: погашення боргу за виконавчим документом - 71 154,14 грн оплата основної винагороди приватного виконавця - 7 115,41 грн, оплата витрат виконавчого провадження - 300 грн (а.с. 110-113).

Згідно із меморіальними ордерами від 28 січня, 1 лютого та 5 лютого 2019 року ТОВ «Транс Групп» у рахунок погашення боргу за виконавчим листом перерахувало приватному виконавцю Яцишину А.М. грошові кошти у загальному розмірі 78 569,55 грн (а.с. 122-124).

Як зазначав ОСОБА_1 та не заперечувалося іншими учасниками судового провадження, фактично на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року він отримав 71 154,14 грн, з яких 70 449,34 грн - сума стягнутого страхового відшкодування та 704,80 грн - судовий збір.

Відповідно до положень статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача або стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно із частиною першою, третьою статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Частиною сьомою статті 27 цього Закону передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

За змістом статті 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення вирішується судом шляхом зобов`язання повернення боржнику стягнутих грошових сум.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для повороту виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року, яким позов ОСОБА_1 до ТОВ «Транс Групп» про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою задоволено, оскільки після виконання вказаного рішення суду його було скасовано в апеляційному порядку.

Встановивши, що 5 лютого 2019 року із заявника окрім іншого було стягнуто на депозитний рахунок приватного виконавця оплату основної винагороди виконавця у розмірі 7 115,41 грн та оплату витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн, суд з метою повернення сторін виконавчого провадження в первинне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду та захисту майнових прав заявника, зобов`язав приватного виконавця Яцишина А.М. перерахувати (повернути) з його депозитного рахунку вказану грошову суму ТОВ «Транс Групп».

Разом з тим, вирішуючи питання про зобов`язання ОСОБА_1 повернути ТОВ «Транс Групп» ці ж самі кошти, а саме: 7 115,41 грн оплати основної винагороди приватного виконавця та 300 грн оплати витрат виконавчого провадження, суд першої інстанції не врахував, що зазначені витрати виконавчого провадження останній не отримував на виконання рішення суду і взагалі не мав права на їх отримання, вони є фактично доходом приватного виконавця, який акумулюється на його депозитному рахунку та підлягає поверненню боржнику у зв`язку із скасуванням рішення суду, на підставі якого проводилося відповідне стягнення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, зазначені вище обставини до уваги не взяв, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог повороту виконання рішення суду, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги й заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються.

Із змісту резолютивної частини ухвали вбачається, що допускаючи поворот виконання рішення, судзобов`язав як ОСОБА_1 , так і приватного виконавця Яцишина А.М. повернути ТОВ «Транс Групп» стягнуті в межах виконавчого провадження кошти у вигляді 7 115,41 грн оплати основної винагороди приватного виконавця та 300 грн оплати витрат виконавчого провадження, що фактично призвело до подвійного стягнення одних і тих же витрат виконавчого провадження.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про поворот виконання рішення не мав законних підстав для зобов`язання ОСОБА_1 повернути ТОВ «Транс Групп» кошти у більшому розмірі, ніж він отримав за таким рішенням суду, а тому покладаючи на нього обов`язок з повернення коштів основної винагороди приватного виконавця та інших витрат виконавчого провадження, суд порушив порядок, встановлений для вирішення заявленого питання та допустив неповне встановлення фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судове рішення, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

У зв`язку з цим, суд повинен був неухильно додержуватися вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі, однак зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що розглядаючи заяву про поворот виконання рішення суду, суд першої інстанції належним чином не визначився з характером спірних правовідносин та заявленими вимогами, не дослідив наявні у справі докази та не надав їм належну оцінку, в результаті чого постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до положень статті 376 ЦПК України вона підлягає зміні шляхом виключення з другого абзацу резолютивної частини ухвали зобов`язання ОСОБА_1 повернути ТОВ «Транс Групп» стягнуті кошти у вигляді 7 115,41 грн оплати основної винагороди приватного виконавця та 300 грн оплати витрат виконавчого провадження, а всього витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 7 415,41 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

В прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 також зазначив, що в день отримання копії ухвали про поворот виконання рішення він виконав її у повному обсязі, у зв`язку з чим, на підставі статті 444 ЦПК України під час розгляду апеляційної скарги просить вирішити питання про поворот виконання оскаржуваної ухвали, а саме стягнути із заявника на його користь безпідставно сплачені кошти виконавчого провадження.

Так, згідно із копією квитанції № 0.0..1 від 27 травня 2019 року, ОСОБА_1 перерахував отримувачу - ТОВ «Транс Групп» на виконання ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року грошову суму у розмірі 78 569,55 грн (а.с. 136).

Утім дана ухвала суду була скасована в апеляційному порядку постановою Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року з одночасним направленням справи (поворот виконання рішення суду) до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 172-173).

Отже, грошові кошти були сплачені на виконання ухвали суду першої інстанції, постановленої в порядку статті 444 ЦПК України, яка не є предметом даного апеляційного перегляду, відтак відповідні вимоги апеляційної скарги в силу частини дев`ятої статті 444 ЦПК Українипідлягають вирішенню судом, який розглядав справу як суд першої інстанції за окремою заявою про поворот виконання рішення (ухвали).

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, оскаржувана ухваласуду першої інстанції не відповідає обставинам справи та вимогам статей 260, 263 ЦПК України, вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до статті 376 ЦПК підлягає зміні шляхом викладення другого абзацу резолютивної частини ухвали в редакції, що відповідає заявленим (уточненим) вимогам.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року змінити, виклавши другий абзац її резолютивної частини в наступній редакції.

В порядку повороту виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Групп» про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, зобов`язати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Транс Групп» (р/р НОМЕР_2 філія «розрахунковий центр «ПАТ «КБ «Приватбанк», МОФ 320649, код за ) стягнуті кошти згідно з виконавчим листом № 759/14035/18, виданим 23 січня 2019 року Святошинським районним судом м. Києва, а саме: суму страхового відшкодування у розмірі 70 449,34 грн та судовий збір у розмірі 704,80 грн, а загалом у розмірі 71 154,14 грн (сімдесят одна тисяча сто п`ятдесят чотири гривні 14 копійок).

В іншій частині ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року не оскаржується.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.А. Голуб

Д.О. Таргоній