КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 759/8622/20
Головуючий у першій інстанції Ул`яновська О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2020 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря - Владімірової О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року у справі за завою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київський міський військовий комісаріат, Військово-медичний клінічний центр Північного регіону про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:
В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просила суд встановити факт проведення лікування ОСОБА_2 , а саме: пункції (проколу) гайморової (верхньощелепної) пазухи лікарем отоларингологом в/ч НОМЕР_1 , у березні 2017 року, під час його безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Свої вимоги заявник мотивувала тим, що вона є вдовою ОСОБА_2 , який помер під час оперативного лікування (лівобічна ендоскопічна гайморотомія з видаленням 26 зуба) від ускладнень, пов`язаних із злоякісною гіпертермією.
Вказувала, що за життя померлий страждав на хронічний гайморит та неодноразово проходив лікування із залученням відповідних медичних працівників Міністерства оборони України. Зокрема, в березні 2017 року, під час участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, у ОСОБА_2 в черговий раз виникло запалення слизової оболонки гайморової пазухи, та оскільки консервативні методи лікування не давали бажаного результату йому було проведено оперативне лікування шляхом пункції (проколу) гайморової пазухи лікарем отоларингологом в/ч НОМЕР_1 .
Заявник посилалась на те, що маніпуляції проводились в умовах пересувного військового госпіталю, без внесення відповідного запису в медичну книжку ОСОБА_2 , а тому підтвердити факт проведення хворому пункції гайморової пазухи лікарем у березні 2017 року можливо лише на підставі консультативних висновків від 15 та 21 березня 2017 року, рентгенографічними знімками від березня 2017 року, листом військово-медичного клінічного центру Північного регіону № 280/868 від 16 жовтня 2019 року та показаннями свідка лікаря отоларинголога ОСОБА_3 , який проводив вказану маніпуляцію.
Зазначала, що підтвердження факту захворювання та лікування померлого ОСОБА_2 в березні 2017 року надасть їй можливість звернутись із заявою про встановлення причинного зв`язку захворювання та смерті, що пов`язані із захистом України та, як наслідок, одержати право на перерахунок пенсії по втраті годувальника.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року у відкритті провадження було відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апелянт вказує, що відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявника стосуються спору про право та підлягають розгляду в порядку позовного провадження, однак зауважувала, що підтвердження факту захворювання та лікування ОСОБА_2 під час його безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в березні 2017 року надасть апелянту можливість звернутись із заявою про встановлення причинного зв`язку захворювання та смерті, що пов`язані із захистом Батьківщини та, як наслідок, одержати право на перерахунок пенсії по втраті годувальника, тобто від встановлення такого факту залежить виникнення особистих та майнових прав заявника у справі, але встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, що і відповідає природі даної категорії судових справ.
При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, мотивував своє рішення тим, що вимоги заявника не можуть бути розглянуті в порядку окремого провадження, оскільки стосуються безпосередньо спору про право, а тому існують правові підстави для відмови у відкритті провадження. Також суд першої інстанції роз`яснив заявнику його право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі відповідає з наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).
Відповідно до положень статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.
Відповідно до частини 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Окрім того, стаття 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Так, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просить встановити факт проведення лікування ОСОБА_2 , а саме: пункції (проколу) гайморової (верхньощелепної) пазухи лікарем отоларингологом в/ч НОМЕР_1 , у березні 2017 року, під час його безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.1-4).
Разом з тим, із копії витягу з наказу начальника Головного управління персоналу заступника начальника генерального штабу Збройних сил України №21 від 23 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті злоякісної гіпертермії, пов`язаної з анестезією. Смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.8).
Аналіз заявлених вимог ОСОБА_1 та вказаного витягу дають підстави для висновку, що між сторонами існує спір про право, а тому, відповідно до вимог закону, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість розгляду вказаної заяви в порядку окремого провадження.
Окрім того, положення статті 315 ЦПК України передбачають можливість розгляду в порядку окремого провадження справи, щодо встановлення юридичного факту, а саме каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Разом з тим, із наявних матеріалів справи суд доходить до висновку, що причина смерті ОСОБА_2 не підпадає під визначення каліцтва.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у відкритті провадження у справі, оскільки обраний заявником спосіб захисту прав та інтересів не відповідає вимогам закону.
Окрім того, відповідно до положень 294 ЦПК України, суд роз`яснює, що особа має право подати позов на загальних підставах.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.367, 374, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови викладено 23 вересня 2020 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський
Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв