Дата документу 15.09.2020 Справа № 336/2802/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 336/2802/18 Головуючий у 1 інстанції: Галущенко Ю.А.
№ 22-ц/807/2500/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову зазначав, що 14.01.2014 р.між ним та відповідачами ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_1 було укладено договір позики,за яким останні в день укладання договору отримали грошові кошти в сумі 17000 доларів США, про що відповідачі склали розписку, повернення суми боргу сторони договору обумовили строком до 01.09.2016 року.

Посилаючись на те,що укладання з відповідачами договору позики та отримання ними грошей у вказаному вище розмірі підтверджується розпискою,в добровільному порядку відповідачі суму боргу у визначений договором строк не повернули.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на його користь загальну суму боргу 450110 гривень 36 коп.,витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 листопада 2018 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики 17000 доларів США, що є еквівалентом по офіційному НБУ 450110 гр.36 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору 2025,50 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 витрати на оплату судового збору 2025,50 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено що 14.01.2014 р. між позивачем ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 був укладений договір позики,оформлений у письмовій формі та розпискою,в якому вказано,що ОСОБА_3 з відома та зі згоди своєї дружини ОСОБА_4 , отримав у борг 17000 доларів США, для особистих цілей та в інтересах своєї сім*ї та зобов*язується у строк до 01.09.2016 року повернути борг ОСОБА_2 в сумі 17000 доларів США.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень 4 ст. 65 СК України, за якими договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використано в інтересах сім*ї. Зважаючи, що ОСОБА_4 достовірно було відомо про укладення договору позики оформленого розпискою, про що є її підпис,вона, як дружина несе обов`язок нарівні із своїм чоловіком за взяті зобов`язання.

Надана позивачем на підтвердження факту укладання з відповідачами договору позики розписка є письмовим доказом, що відповідає положенням ст.95 ЦПК України,учасники справи не ставили під сумнів відповідність поданої копії оригіналу.

Як передбачено ст.1049 ЦК України, позичальник зобов*язаний повернути позикодавцю позику в строк і в порядку, встановленому договором.

Строк повернення грошових коштів відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позикодавцю ОСОБА_2 в розписці встановлений у строк до 01.09.2016 року.

На час розгляду справи відповідачами не надано доказів про те, що гроші ними повернуті.

В апеляційній скарзі відповідач посилалася на те, що суд не надав оцінку неналежно оформленій копії розписки.

Натомість при апеляційному розгляді до матеріалів справи долучений оригінал розписки, з якої вбачається, що він підписаний обома відповідачами , розпискам містить всі необхідні реквізити для висновку про існування між с тронами договору позики.

Посилання апелянта на відсутність її підпису у розписці не підтверджене жодними доказами, жодних клопотань про експертне дослідження наданої позивачем розписки відповідач не заявила.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тож судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачами у спростування наданих позивачем доказів про укладання договору позики ,суми боргу,строків повернення суми боргу,її розрахунку, жодного доказу суду не надано.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку задоволення позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 6 листопада 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2020 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков