Справа № 373/1757/19
Номер провадження 2/373/616/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Залеської А.О.,

за участі: секретаря судових засідань Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ домоволодіння, яке перебуває у спільній частковій власності з виділенням часток в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Кругленко М.С. звернувся до суду з даною позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 та просить:

1) припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 ;

2) у порядку поділу спільного майна виділити в особисту приватну власність ОСОБА_1 відокремлену частину домоволодіння АДРЕСА_1 (загальною площею 98,50 кв.м., житловою площею 51,60 кв.м., підсобною площею 46,90 кв.м.), яка складається з наступних приміщень у складі житлового будинку: веранди - 2,40 кв.м., коридора - 11,80 кв.м., житлової кімнати - 19,60 кв.м., житлової кімнати - 11,40 кв.м. кухні - 15,60 кв.м., коридора - 4,80 кв.м., санвузла - 6,80 кв.м., сходової клітки - 2,90 кв.м., коридора - 2,60 кв.м., житлової кімнати - 9,00 кв.м., житлової кімнати - 11,60 кв.м., а також господарських будівель: 1/2 частини погрібу з шийкою - 6,00 кв.м., 1/2 частини сараю - 6,10 кв.м., 1/2 частини огорожі 1 та 2;

3) у порядку поділу спільного майна виділити в особисту приватну власність ОСОБА_2 відокремлену частину домоволодіння АДРЕСА_1 (загальною площею 98,50 кв.м., житловою площею 51,60 кв.м., підсобною площею 46,90 кв.м.), яка складається з наступних приміщень у складі житлового будинку: веранди - 2,40 кв.м., кухні - 11,50 кв.м., санвузла - 2,30 кв.м., житлової кімнати - 19,80 кв.м., житлової кімнати - 11,00 кв.м., а також господарських будівель: 1/2 частини погрібу з шийкою - 6,00 кв.м., 1/2 частини сараю - 6,10 кв.м., вбиральні - 1,00 кв.м., 1/2 частини огорожі 1 та 2. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторонам на підставі договорів дарування від 25.03.1994 та від 19.10.2004 передано у власність домоволодіння АДРЕСА_1 , в результаті яких ОСОБА_2 отримав 45/100 частини домоволодіння, а ОСОБА_1 - 55/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Вищевказане домоволодіння дісталось їм від матері ОСОБА_3 - забудовника земельної ділянки площею 0,6000 га У 2007 році позивач ОСОБА_1 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,290 га під належною йому частиною домоволодіння. Сторони облаштували окремі входи до своїх частин житлового будинку та користуються кожен своєю часткою та здійснили окремі підключення до мережі електро, газо та водопостачання. Рішенням виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради за результатом розгляду спільної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано дозвіл на переобладнання одноквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 на двоквартирний з присвоєнням кожній квартирі окремої поштової адреси.

Позивач вказує, що до суду він змушений був звернутись з даним позовом, оскільки відповідач ОСОБА_2 відмовляється у добровільному порядку укласти договір про поділ домоволодіння в натурі по тій причині аби завадити позивачу відчужити виділену йому в натурі частину житлового будинку третім особам. Спорів щодо встановленого та існуючого порядку користування приміщеннями домоволодіння, а також щодо технічної можливості поділу між сторонами ніколи не виникало.

Справа розглядалася в загальному порядку з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Представник позивача подав заяву від 01.11.2019 про розгляд справи у відсутності позивача.

27.11.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судові засідання на 16.01.2020, 04.02.2020, 11.08.2020 та 11.09.2020 сторони та представник позивача не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За таких умов, суд у відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалив заочне рішення.

Зі змісту позову та поданих до нього матеріалів судом встановлені наступні обставини справи.

Рішенням виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради №73-3 від 19.03.1984 ОСОБА_3 виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. по АДРЕСА_2 для будівництва житлового будинку по типовому проекту 184-19-4, за рахунок зменшення присадибної ділянки її батька ОСОБА_4 , проживаючого по АДРЕСА_2 , за його письмової згоди (а.с.14).

26.04.1984 ОСОБА_3 виділено в натурі 600 кв.м. земельної ділянки для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 (а..с.16).

Згідно Акту №12-5 від 19.01.988 комісія при виконкомі Переяслав-Хмельницької міської ради прийняла в експлуатацію житловий будинок, загальною площею 84,5 кв.м., який складається з чотирьох житлових кімнат сумарною площею 61,7 кв.м. з господарськими будівлями: сарай, вбиральня, погріб, огорожа, побудовані забудовником ОСОБА_3 на відведеній для забудови земельній ділянці площею 0,600 кв.м. по АДРЕСА_2 (а.с.15).

Відповідно до договору дарування від 25.03.1994, посвідченим державним нотаріусам, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 (відповідачу у справі) 45/100 частини житлового будинку з відповідною частиною сараю, вбиральні, погребу та огорожі. Право власності на 45/100 частини домоволодіння за договором дарування зареєстровано за ОСОБА_2 Переяслав-Хмельницьким БТІ за № 5634 від 29.03.1994 (а.с.18).

В подальшому ОСОБА_3 на підставі рішення Переяслав-Хмельницької міської ради №242 від 21.12.1999 було передано безкоштовно у приватну власність частину земельної ділянки (260 кв.м.) для будівництва та обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 (а..19).

Відповідно до договору дарування від 19.10.2004, посвідченого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори Барсукова Тамара Володимирівна подарувала ОСОБА_1 (позивачу у справі) належні їй 55/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських будівель та споруд: сарай, погріб, вбиральня, огорожа, розташований по АДРЕСА_2 . Цілий житловий будинок на момент дарування його частини має житлову площу 61,70 кв. м., загальну- 89,30 кв.м, зазначений у плані згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Переяслав-Хмельницького міжміського БТІ № 4897966 від 29.09.2004 під літерою «А» (а.с.20).

Право власності на 55/100 частини домоволодіння за договором дарування зареєстровано за ОСОБА_1 Переяслав-Хмельницьким міжміським БТІ за № 7672273 від 12.01.2005 (а.с.21).

ОСОБА_1 (позивачу у справі), власнику 55/100 частини домоволодіння, рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради № 12-08-V від 22.12.2006 передано безкоштовно у приватну власність 260 кв.м. земельної ділянки по АДРЕСА_3 (а.с. 22).

В свою чергу, ОСОБА_2 (відповідач у справі), власник 45/100 частини домоволодіння 23.11.2007 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0290 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_2 , який виданий на підставі рішення Переяслав-Хмельницької міської ради від 23.03.2007 № 139 (а.с.23).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_2 , виготовленого Переяслав-Хмельницьким міжміським БТІ станом на 20.09.2004 безпосередньо до відчуження ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 55/100 частини домоволодіння цілий одноповерховий будинок мав житлову площу 61,70 кв.м., загальну - 89,30 кв. м. та був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 - 55/100 частини, за ОСОБА_2 - 45/100 частини (а.с.24-26).

31.10.2007 Переяслав-Хмельницьке БТІ надало позитивний висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_2 , 45/100 частини якого за договором дарування від 25.03.1994 належить ОСОБА_2 ; 55/100 частини за договором дарування від 19.10.2004 належить ОСОБА_1 (а.с.27).

Рішенням виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради від 29.04.2010 №270-06 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано дозвіл на переобладнання та перепланування одноквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 з присвоєнням окремих поштових адрес, а саме: ОСОБА_2 - АДРЕСА_4 ; ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 (а.с. 28).

За змістом Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_2 , виготовленого Переяслав-Хмельницьким БТІ станом на 17.05.2010 (а.с. 29-30) та за змістом Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_5 , виготовленого Переяслав-Хмельницьким БТІ станом на 14.05.2010 (а.с. 31-33) в порівнянні з Технічним паспортом на цілий житловий будинок по АДРЕСА_2 станом на 20.09.2004 (а.с.24-26) ОСОБА_2 та ОСОБА_5 здійснили переобладнання та перепланування житлового будинку таким чином, що встановили перегородку у веранді площею 4,80 кв.м., поділивши її на два приміщення по 2,40 кв.м. кожне, з яких кожен облаштував до своєї частини житлового будинку окремий вхід.

Крім облаштування окремих входів в результаті поділу будинку, який позивач та відповідач набули у власність, у відповідності до 55/100 та 45/100 частин сторони перепланували та переобладнали його на двоквартирний таким чином: до квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 відійшло приміщення веранди, переобладнане на кухню - 11,50 кв.м., житлова кімната - 19,80 кв.м. та житлова кімната - 11,00 кв.м.; до квартири АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_6 відійшло приміщення кухні, переобладнане на коридор - 11,80 кв.м., житлова кімната - 19,60 кв.м. та житлова кімната - 11,40 кв.м.

Разом з цим, за даними плану квартири АДРЕСА_4 , який міститься у вищеназваному технічному паспорті від 17.05.2010, судом встановлено, що ОСОБА_2 (відповідачем у справі) до належної йому частини будинку зі сторони кухні у 2008 р. здійснено прибудову ванної кімнати площею 2,30 кв.м. та підведено газопровід (а.с.30).

За даними плану квартири АДРЕСА_5 , який міститься у технічному паспорті від 14.05.2010, судом встановлено, що ОСОБА_5 (позивачем у справі) до належної йому частини будинку зі сторони коридору (колишньої кухні) у 2008 р. здійснено двоповерхову прибудову з такими приміщеннями: на І поверсі знаходяться новозбудовані кухня - 15,60 кв.м., коридор зі сходами на другий поверх - 4,80 кв.м. та санвузол - 6,80 кв.м.; на ІІ поверсі новозведеної прибудови знаходиться коридор - 2,6 кв.м. та дві житлові кімнати - 09,00 кв.м. та 11,60 кв.м., відповідно. Всього по прибудові 64,80 кв.м. корисної площі. Вказана прибудова облаштована окремим входом зі сторони коридору (а.с.32-34).

Позивач і відповідач мають окремі особові рахунки по оплаті природного газу та води, окремо по кожній квартирі також обліковується споживання електричної енергії (а.с.35-36).

При підготовці даного позову до суду, 23.09.2019 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 надано Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_2 (а.с.37)

За даними цього висновку загальна площа будинку, що підлягає поділу, складає 145,50 кв.м., житлова - 82,40 кв.м.

При цьому, загальна площа 55/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , яка згідно Висновку підприємця виділяється ОСОБА_5 (позивачу у справі) складає 98,50 кв.м., з них житлова - 51,60 кв.м.

Загальна площа 45/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , яка згідно Висновку підприємця виділяється ОСОБА_2 (відповідачу у справі) складає 47,00 кв.м, з них житлова - 30,80 кв.м.

Будь-яких дозвільних та проектних документів на здійснення прибудови до житлового будинку по АДРЕСА_2 до позовної заяви не додано.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Частинами третьою, четвертою статті 357 ЦК України передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна; співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Верховний Суд в постанові від 04 квітня 2019 року справа № 750/4445/17 в подібних правовідносинах зазначив, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься у пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Верховний Суд в постанові від 04 квітня 2019 року справа № 750/4445/17 зробив висновок, що норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна кількості приміщень, створення нових, втручання в несучі конструкції).

За змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Згідно висновку Верховного Суду, зробленого у вищезгаданій постанові за наслідком аналізу зазначених норм права, не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Таким чином, за змістом статей 357, 376 ЦК України, пункту 3 ДБН власник може самостійно здійснювати такі переобладнання об`єкта нерухомого майна, які не підпадають під ознаки реконструкції або перебудови, не суперечать закону, не порушують прав та охоронюваних інтересів інших осіб.

Верховний Суд у постанові 06 листопада 2019 року, справа № 127/14320/15-ц, зазначив, що при поділі нерухомого майна в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки.

Верховний Суд у цій постанові вчергове наголосив: Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, таким чином виключає це майно із цивільного обороту. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Згідно доданого до позову Висновку фізичної особи підприємця ОСОБА_7 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна АДРЕСА_2 від 25.09.2019 №25 року встановлено один варіант виділу в натурі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 належних їм часток житлового будинковолодіння, за тим порядком користування, що склався між ними.

При цьому, такий варіант поділу передбачає значне відступлення від розміру ідеальних часток сторін, які перейшли у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Розмір приміщень житлового будинку, що виділяється кожному із співвласників (98,50 кв.м. та 47,00 кв.м.) не відповідає їхнім долям у спільній частковій власності (55/100 та 45/100).

Відповідне відступлення та невідповідність площ будинку ідеальним частинам сторін у праві власності є наслідком будівництва (прибудов) до житлового будинку, в більшій мірі - позивачем у справі ОСОБА_5 , який за договором дарування у 2004 році набув право власності на 55/100 частини житлового будинку загальною площею 89,30 кв.м. по АДРЕСА_2 , а на момент звернення до суду з позовною заявою про поділ його в натурі на двоквартирний цей житловий будинок вже має площу 145,50 кв.м., яка в значній мірі збільшилась за рахунок двоповерхової прибудови площею основи 64,80 кв.м., з новими приміщеннями кухні, ванної, коридору та двох житлових кімнат на другому поверсі.

Оскільки, позивач ОСОБА_5 здійснив прибудову до житлового будинку без проекту будівництва, дозволів та погоджень з компетентними органами, на земельній ділянці, яку не набув у власність у встановленому законом порядку, а відповідач ОСОБА_2 хоч і на належній йому земельній ділянці, але так само без відповідних дозвільних документів добудував приміщення ванної кімнати, спірний будинок по АДРЕСА_2 втратив тотожність з тим, які сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_5 отримали у часткову власність згідно договорів дарування від 25.03.1994 та від 19.10.2004. В результаті відповідних реконструкцій та прибудов житловий будинок слід вважати новоствореним самочинним об`єктом будівництва. А отже підстав для його поділу немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, ч.1 ст. 81, ч.4 ст. 223, ст.ст. 263-265, 281-284, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ домоволодіння, яке перебуває у спільній частковій власності з виділенням часток в натурі, - відмовити

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення, а відповідачем - з дати постановлення ухвали про відмову в перегляді заочного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу ХIIІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Повний текст рішення складено 21.09.2020

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 ;

Суддя А. О. Залеська