Справа № 946/5002/20
Провадження № 2/946/2652/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2020 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт належності ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 02.11.2005 року, виданого на ім`я ОСОБА_5 ; визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0071.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Черненко С.М. №479/02-14 від 07.05.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що встановлено невідповідність у написанні прізвища власника житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та в свідоцтві про смерть ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Відповідачі в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Факт належності ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на нерухоме майно (житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) №807 від 02.11.2005 року, виданого на ім`я ОСОБА_5 , підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 02.11.2005 року, згідно якого ім`я власника зазначено « ОСОБА_5 » та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №293572, виданим 12.09.2006 року, згідно якого, власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_4 .

Таким чином, при видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 02.11.2005 року, допущено помилку, у написанні прізвища власника майна.

Отже, судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 02.11.2005 року.

Крім того, ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0071, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №293572, виданого 12.09.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.06.521.00065.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 09.08.2012 року (а.с. 8), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0071.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 61450474 від 27.08.2020 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт складений ОСОБА_4 , відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями за правом представлення відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являються:

- дружина ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с. 10);

- син ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.9);

- дочка ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 47) та свідоцтвом про шлюб (а.с.11).

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем і таким чином прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України - спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідними заявами відмовилась від прийняття спадщини на користь дружини спадкодавця ОСОБА_1 .

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Черненко С.М. №479/02-14 від 07.05.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що встановлено невідповідність у написанні прізвища власника житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та в свідоцтві про смерть ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, та те, що позивачем доведено факт належності ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 02.11.2005 року, виданого на ім`я ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, ст.ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270, 1274 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 02.11.2005 року, виданого на ім`я ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0071.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.09.2020 року.

Суддя: О.Я.Присакар