Справа № 461/2217/19 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/811/214/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою Яциника Володимира Васильовича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області в складі судді Борняка Р.О. від 05 листопада 2019 року у справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 - Яциника Володимира Васильовича до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 листопада 2019 року у задоволенні позову представника позивача ОСОБА_2 - Яциник Володимира Васильовича до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовлено.

Дане рішення оскаржив Яциник В.В. в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вважає рішення необґрунтованим та незаконним, суд першої інстанції неправильно та неповно дослідив докази та з`ясував обставини справи, неправильно та неповно встановив обставини, що мають значення для справи, та допустив численні порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що автомобіль Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_1 є фізично знищеним і суд при розгляді справи не врахував і належним чином не взяв до уваги звіт №885/18 про оцінку автомобіля Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_1 від 24.01.2018 року, що проведена СПДОФО ОСОБА_4 та звіт №350/06/18 про розрахунок вартості пошкодженого колісного транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_1 від 14.06.2018 року. Також вказує, що судом не було враховано той факт, що матеріальна шкода, яка не покрита страховою компанією підлягає стягненню з Відповідача у повному обсязі і Позивачу було виплачено страхове відшкодування лише в межах ліміту відповідальності, а не усі реальні збитки як це зазначає суд першої інстанції. Також звертає увагу, що у зв`язку з тим, що вина Відповідача у вчиненні ДТП підтверджена доказами та не оспорювалася Відповідачем; судом не було здобуто доказів того, що моральна шкода була відшкодована Відповідачем або його страховою компанією, тому Перемишлянський районний суд Львівської області помилково прийшов до висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на неї, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також інших письмових заяв та пояснень учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 5,77,78, 79,80,81, ЦПК України, ч.3 ст.12, ст.ст. 15,16, 1166, ч.1 ст. 1187, ст. 1194 ЦК України, пункти 4, 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст.1,6, п.9 ч.1 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про страхування», розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 29.12.2015 №3470 Про внесення змін до розпорядження Дерфінспослуг від 09 липня 2010 року №566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.22.1 статті 22, ст.ст. 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі «755/18006/15-ц, постанову Верховного суду від 19.09.2018р. у справі №753/21177/16-ц, п.2.3, п.7.38 п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2029, пункти 3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», та відмовляючи в задоволенні позову, - виходив з того, що згідно матеріалів кримінального провадження № 0003700, 13.11.2017 року приблизно о 23:40 год у м. Львів на перехресті вул. Стрийська - В.Великого, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «СМАРТ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та Опель Віваро д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП водій автомобіля Смарт д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 та її пасажир ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження, а автомобілі зазнали технічні пошкодження. Згідно з витягом з кримінального провадження № 0003700 від 13.11.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією діяння за ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою слідчого управління ГУНП у Львівській області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003700 від 13.11.2017 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Відповідно до Постанови Франківського районного суду м.Львова від 05.03.2018 року, провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення. Згідно висновку судового експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.02.2019 р., №387, причиною настання ДТП, яка відбулась 13.11.2017 року приблизно о 23:40 год у м. Львів на перехресті вул. Стрийська - В.Великого, за участю автомобілів «СМАРТ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та Опель Віваро д .н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 з технічної точки зору, є невідповідність дій ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем «СМАРТ» р.н.з. « НОМЕР_2 », вимогам ПДР України.Згідно відповіді начальника ВПВЗ ПрАТ СК «ПЗУ Україна», потерпілий отримав страхове відшкодування в сумі 81397, 98 грн. Відповідно до Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №350/06/18 від 14.06.2018 р., складеного оцінювачем автотранспортних засобів ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Штихом М.М. , ринкова вартість КТЗ до пошкодження становила 200627,82 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ - 221342,19 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу становить - 81397,98 гри.; втрата товарної вартості - 0,00 грн. Висновок отриманий в результаті оцінки: ринкова вартість пошкодженого автомобіля, «OPEL VIVARO» р.н.з. НОМЕР_3 у післяаварійному стані становить - НОМЕР_4 , 84 грн. Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля «OPEL VIVARO» р.н.з. НОМЕР_3 , №885/18 від 13.11.2017 р., що проведена оцінювачем ОСОБА_4 , на замовлення Позивача, вартість відновлювального ремонту без урахування значення коофіцієнта фізичного зносу складових КТЗ транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 складає 221 342 гривень 19 копійок, а ринкова вартість транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 складає 200 627 гривень 82 копійки. Згідно із Звітом №2885/18 про оцінку автомобіля Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 від 24.01.2018 року, що проведена СПДФО ОСОБА_4 на замовлення Позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 складає 221 342 гривень 19 копійок, а ринкова вартість транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 складає 200 627 гривень 82 копійки. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коофіцієнту фізичного зносу складових автомобіля Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить - 200627, 82 грн. Відповідно до звіту №885/18 про оцінку автомобіля Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 від 24.01.2018 року, що проведена СПДФО ОСОБА_4 на замовлення Позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 складає 221 342 гривень 19 копійок, а ринкова вартість транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 складає 200 627 гривень 82 копійки. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коофіцієнту фізичного зносу складових автомобіля Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить - 200627, 82 грн., оскільки вартість відновлювального ремонту, перевищує дійсну (ринкову) вартість автомобіля. Суд зазначив, що згідно п.8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, на який посилається у своєму звіті №885/18, оцінювач ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість, б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ за умови, що С<= С, вр; в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника. Згідно відповіді на відзив, поданої представником позивача, останній зазначає, що автомобіль позивача є фізично знищеним і страховою компанією покрито лише матеріальні шкоду в межах ліміту відповідальності, тому матеріальна шкода, яка завдана позивачу внаслідок ДТП підлягає стягненню з відповідача з одночасним вирішенням питання щодо передачі залишків автомобіля відповідачу після сплати матеріальної шкоди. Однак суд не погодився із доводами представника позивача про те, що Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 , визнаний фізично знищеним, оскільки, як вбачається із Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №350/06/18 від 14.06.2018 р., складеного оцінювачем автотранспортних засобів ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Штихом М.М. , ринкова вартість КТЗ до пошкодження становила 200627,82 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу становить - 81397,98 грн., що не перевищує ринкової вартості КТЗ до пошкодження, а ринкова вартість пошкодженого автомобіля, «OPEL VIVARO» р.н.з. НОМЕР_3 у післяаварійному стані становить - НОМЕР_4 , 84 грн.Щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди, суд зазначив, що умовою відповідальності є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). За загальним правилом, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. Відповідальність без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Згідно відповіді начальника ПрАТ СК «ПЗУ Україна», потерпілий отримав страхове відшкодування в сумі 81397, 98 грн., таким чином підстав для задоволення такої відсутні, оскільки реальна вартість завданої шкоди була вчасно відшкодована ПрАТ СК «ПЗУ Україна». На підставі вищевказаного суд дійшов до висновку про необґрунтованість позову та про відмову у його задоволенні.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, частина ж обставин, які суд вважав встановленими - не доведена, а тому рішення суду підлягає частковому скасуванню.

28.03.2019р. Яциник В.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив:

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 119229 (сто дев`ятнадцять тисяч двісті двадцять дев`ять) гривень 30 копійок;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 19403 гривень 30 копійок;

- передати ОСОБА_3 залишки автомобіля Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_1 - після повторного відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_2 .

Позов мотивував тим, що 13.11.2017 року приблизно о 23:40 год у м. Львів на. перехресті вул. Стрийська - В.Великого, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «СМАРТ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та Опель Віваро д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП водій автомобіля Смарт д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 та її пасажир ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження, а автомобілі зазнали технічні пошкодження. 14.11.2017 р., року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №0003700 від 14.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. В ході досудового розслідування, було допитано Позивача, Відповідача, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 .. За результатами досудового розслідування 29.11.2017 року слідчий СУ ГУНП у Львівській області Хомин В.С. виніс постанову про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003700 від 14.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. 14 грудня 2017 року інспектором патрульної поліції м. Львова було складено постанову серії БР №441229 про притягнення Відповідача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП. 05.03.2018 року постановою Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/7528/17 провадження у справі відносно ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення. У зв`язку з тим, що у постанові Франківського районного суду м. Львова у справі №465/7528/17 вина Відповідача не була встановлена, Позивач 24.01.2019 року звернувся до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. 27.02.2019 року Львівським НДІСЕ було надано висновок експерта N2387 від 27.02.2019 року із якого вбачається, що причиною настання ДТП стали невідповідність дій Відповідача вимогам п.п. 1.5; 2.3 (підпункту «б» та «д»); 8.1;8.7; 8.7.3 (підпунктів «ґ» та «е»); 16.1; 16.3 ПДР України. На момент ДТП цивільна-правова відповідальність власника т/з СМАРТ» д.н.з. НОМЕР_5 була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» поліс №АК/6636560. Згідно із Звітом №2885/18 про оцінку автомобіля Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 від 24.01.2018 року, що проведена СПДФО ОСОБА_4 на замовлення Позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 складає 221 342 гривень 19 копійок, а ринкова вартість транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 складає 200 627 гривень 82 копійки. Згідно із Звітом №350/06/18 про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 від 14.06.2018 року, що проведена ПрАТ «СК «ПЗУ України» ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 після ДТП становить 119 229 гривень 84 копійки. ПрАТ «СК`ПЗУ України» виплатила Позивачу страхове відшкодування в сумі 81397, 98 грн. Позивач, як власник транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 згідний з тим, щоб визнати транспортний засіб фізично знищеним, а тому відшкодуванню підлягає вартість транспортного засобу до ДТП за мінусом грошових коштів, що були виплачені Позивачу страховою компанією (200627,82 грн.-81397,98 грн=119 229 гривень 84 копійок). Додатково зазначив, що в результаті неправомірних дій Відповідача та у зв`язку із пошкодженням його автомобіля Позивачу було завдано моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, оскільки в момент ДТП Позивач пережив значний емоційний стрес наслідки якого відчуває й досі, тому у Позивача з`явився страх можливого повторення подій. Відповідач не відшкодував ні моральної, ні матеріальної шкоди Позивачу. Також звертає увагу, що на момент подання позовної заяви позивач поніс витрати у розмірі 13 403 гривень 30 копійок з яких: витрати на правову допомогу - 6 000 грн.; витрати на проведення експертизи 4290 грн.; витрати на сплату судового збору - 3113,3 грн. Окрім цих витрат Позивач очікує понести судові витрати, що пов`язані із розглядом справи у розмірі 6000 грн. Попередній розрахунок судових витрат становить 19 403 гривень 30 копійок.

Згідно заяви про стягнення судових витрат від 03.09.2019 р., поданої представником позивача, останній просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 13903 гривень 30 копійок.

З матеріалів справи вбачається, що 13.11.2017 року приблизно о 23:40 год у м. Львові на перехресті вул. Стрийська - В.Великого, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «СМАРТ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та Опель Віваро д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП водій автомобіля Смарт д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 та її пасажир ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження, а автомобілі зазнали технічні пошкодження.

Згідно з витягом з кримінального провадження № 0003700 від 13.11.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією діяння за ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого Слідчого управління ГУНП у Львівській області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003700 від 13.11.2017 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.

Відповідно до Постанови Франківського районного суду м.Львова від 05.03.2018 року, провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно висновку судового експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.02.2019 р., №387, причиною настання ДТП, яка відбулась 13.11.2017 року приблизно о 23:40 год у м. Львів на перехресті вул. Стрийська - В.Великого, за участю автомобілів «СМАРТ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та Опель Віваро д .н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 з технічної точки зору, є невідповідність дій ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем «СМАРТ» р.н.з. « НОМЕР_2 », вимогам ПДР України.

З наведених вище доказів судом першої інстанції правильно встановлено вину у вчиненні згаданого ДТП та, як наслідок, у спричиненні таким ДТП шкоди, - відповідачки ОСОБА_3 . Цього сторонами не оспорювалось та не спростовано.

Також, відповідно до Звіту про оцінку автомобіля «OPEL VIVARO» р.н.з. НОМЕР_3 , №885/18 від 13.11.2017 р., що проведена оцінювачем ОСОБА_4 , на замовлення Позивача, вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 складає 221342 гривень 19 копійок, а ринкова вартість транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 складає 200 627 гривень 82 копійки. Тому, експерт прийшов до висновку, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить - 200627,82 грн.

Однак вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу експертом не визначалась.

Крім цього, із окремого, додаткового Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №350/06/18 від 14.06.2018 р., складеного оцінювачем автотранспортних засобів ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Штихом М.М. (на основі попереднього звіту №885/18 від 13.11.2017 року оцінювача ОСОБА_4 ), - ринкова вартість КТЗ до пошкодження становила 200627,82 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу становить - 81397,98 грн., що не перевищує ринкової вартості КТЗ до пошкодження, а ринкова вартість пошкодженого автомобіля, «OPEL VIVARO» р.н.з. НОМЕР_3 у післяаварійному стані становить - НОМЕР_4 , 84 грн.

Такі висновки є взаємодоповнюючими одне одного та будь-якими іншими доказами не спростовані.

Також, згідно відповіді начальника ВПВЗ ПрАТ СК «ПЗУ Україна», потерпілий, тобто позивач, отримав страхове відшкодування в сумі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу у розмірі 81397, 98 грн. Вказаного позивачем не оспорювалось та визнано.

Тому, суд першої інстанції правильно взяв до уваги два звіти про оцінку автомобіля, які взаємодоповнюють один одного та підставно відмовив у стягненні матеріальної шкоди з правильним посиланням на норми матеріального закону та практику суду касаційної інстанції, що додаткового дублювання судом апеляційної інстанції не потребує.

Так, позивачем фактично отримано повне відшкодування матеріально збитку завданого його транспортного засобу під час ДТП (з врахуванням зносу його транспортного засобу, про що йшлося), а будь-яких доказів про те, що позивачем проведено ремонт належного йому транспортного засобу із нових запчастин на суму більшу від згаданої вартості завданого йому збитку, ним не представлено. В зв`язку з цим слід вважати, що позивач у своїй вимозі про стягнення матеріальної шкоди фактично просить відшкодування не завданих йому збитків, а значно більшої суми.

Враховуючи вказане, рішення суду в частині вирішення вимог позову про стягнення матеріальної шкоди та передачі залишків автомобіля відповідачці слід вважати таким, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону. Доводи ж апеляційної скарги в цій частині слід вважати необґрунтованими.

Однак, окрім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди.

При цьому позивач у позовній заяві, обґрунтовував таку спричиненням йому тяжкого емоційного стресу в момент ДТП; душевних страждань та моральних переживань, які полягають в тому, що після ДТП у позивача змінився звичний ритм життя, він та його сім?я були позбавлені засобів для існування, оскільки пошкоджений транспортний засіб не підлягає відновленню. Він відмовив собі і своїй сім?ї у придбанні певних речей, поїздки на відпочинок та проведення інших культурних заходів у зв`язку з недостатністю коштів.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окремо згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім цього, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вина заподіювача шкоди.

Зважаючи на наведене при вирішенні спору про стягнення шкоди суду слід встановити: 1. наявність заподіяної позивачу (позивачам) шкоди; 2. протиправність діяння відповідача (відповідачів); 3. наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача (відповідачів); а також 4. вину заподіювача (заподіювачів) шкоди.

При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Колегія суддів вважає, що безперечно факт участі у ДТП та заподіяння внаслідок такої шкоди майну (транспортному засобу) особи заподіює та у даному випадку заподіяли позивачу і моральну шкоду. Вина ж відповідачки у заподіянні шкоди, протиправність її діяння та причинний зв`язок між діянням на шкодою встановлено та доведено доказами, про які йшлося вище.

Така шкода слід вважати полягає у душевних переживаннях з приводу самої події та факту участі у ДТП позивача, а також пошкодженнях його транспортного засобу та необхідності його відновлення чи заміни.

Так, факт значного пошкодження автомобіля внаслідок ДТП однозначно спричиняє по-перше страх та переживання з приводу життя та здоров`я під час самого ДТП, а також через пошкодження майна (транспортного засобу); дискомфорт, незручності, зміну життєвих планів через неможливість володіння та використання транспортного засобу у власних потребах; необхідності докладати додаткових зусиль для вирішення щоденних проблем без автомобіля; необхідність вживати заходів для його відновлення чи заміни, тощо.

Враховуючи вказане, а також засади розумності та справедливості колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди 10000 грн. був би достатньою сатисфакцією для відновлення порушених життєвих зв`язків позивача та така шкода безпідставно не була відшкодована позивачу за рахунок відповідачки відповідно до заявленої ним позовної вимоги (враховуючи також і те, що така шкода у даному випадку не підлягає відшкодуванню страховою компанією зважаючи на чинну редакцію Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів»).

Зважаючи на вказане слід вважати, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимоги про стягнення моральної шкоди є таким, що ухвалене без дотримання вимог закону та без врахування згаданих обставин, що мають істотне значення для вирішення спору.

Тому, рішення суду в цій частині вимог (про стягнення моральної шкоди) слід скасувати з ухваленням нового про задоволення позову в цій частині частково та стягнення з відповідачки на користь позивача 10000 грн. для відшкодування завданої йому моральної шкоди.

В задоволенні решти позову в цій частині вимог слід відмовити.

Доводи ж апеляційної скарги в цій частині вимог слід визнати частково обґрунтованими та саму скаргу слід задовольнити частково.

Щодо стягнення судових витрат, то слід вказати, що оскільки судом першої інстанції правильно відмовлено у стягненні матеріальної шкоди, тому немає підстав для стягнення коштів, які були потрачені позивачем на здобуття доказів на підтвердження цієї вимоги (висновок експерта), а також судового збору та витрат на правову допомогу в цій частині.

Однак, у зв`язку із частковим задоволенням вимоги про стягнення моральної шкоди слід пропорційно до задоволення такої, стягнути судовий збір за розгляд справи судами обох інстанцій.

Що ж стосується витрат на правову допомогу у розмірі 6500 грн. то слід вказати, що такі підлягають до часткового стягнення.

Відповідно до змісту Розділу ІІІ Правил адвокатської етики, затверджених Установчим з`їздом адвокатів України від 17.11.2012 року; ст.ст. 26, 27 ч.3, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»; Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні»; ст.ст. 8, 527, 687 ч.1, 795, 882 ЦК України, - належними та допустимими доказами надання та оплати правової допомоги слід вважати як: договір про надання правової допомоги, так і окремо, окрім квитанції про оплату наданих послуг, - акти виконаних робіт із зазначеним розрахунком наданих та отриманих послуг у часових (годинних, хвилинних) рамках.

У матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги №06/12 від 06.12.2018 року, Додаток №1 до договору про надання правової допомоги №06/12 від 06.12.2018 року, Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 04.04.2019р. за Договором про надання правової допомоги №06/12 від 06.12.2018 року, квитанція №17-75164/1 від 17.12.2018 року на суму 3000 грн., квитанція №04-106242/1 від 04.04.2019 року на суму 3000 грн. та квитанція №02-159808/1 від 02 вересня 2019 року на суму 500 грн. (а.с. 47, 78-81).

З договору про надання правової допомоги №06/12 від 06.12.2018 року вбачається, що такий укладений між адвокатом Яциником В.В. та ОСОБА_2

Згідно Додатку №1 до договору про надання правової допомоги №06/12 від 06.12.2018 року, гонорар адвоката складається з 6000 грн. та 500 грн. за представництво в одному судовому засіданні.

З Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 04.04.2019 року вбачається, що вартість виконаних робіт (послуг), що підлягають оплаті складає 6000 грн.

Вказана сума оплачена позивачем, що підтверджується квитанціями №17-75164/1 від 17.12.2018 року на суму 3000 грн. та №04-106242/1 від 04.04.2019 року на суму 3000 грн.

Що стосується витрат на суму 500 грн., згідно квитанції №02-159808/1 від 02 вересня 2019 року, то слід вказати що такі судом до уваги не беруться, оскільки у справі на вказану суму відсутній належний акт (акти) виконаних робіт із зазначеним розрахунком наданих та відповідно отриманих послуг у часових (годинних, хвилинних) рамках.

Зважаючи на вказане, розрахунок судових витрат слід здійснювати виходячи із підтвердженої суми судових витрат у розмірі 6000 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відтак, слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 402,06 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Яциника Володимира Васильовича в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 5 листопада 2019 року в частині вирішення позову про стягнення моральної шкоди та судових витрат - скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов представника позивача ОСОБА_2 - Яциника Володимира Васильовича до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 10000 грн.

В задоволенні решти позову в цій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 256,13 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 384,20 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 402,06 грн. витрат на правову допомогу.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 травня 2020 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра