Ухвала

04 травня 2020 року

м. Київ

справа № 757/34386/17-ц

провадження № 61-6663ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Маруна Нью», про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Маруна Нью», про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 липня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Маруна Нью» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором від 17 грудня 2015 року № 27115К24, укладеним в рамках дії генеральної кредитної угоди від 17 грудня 2015 року № 27115N1, у розмірі 43 869 156 грн 69 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 26 744 770 грн 75 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 6 569 305 грн 76 коп.; заборгованості за комісією за управління кредитом - 261 321 грн 43 коп.; пені за порушення строків погашення кредиту - 3 878 998 грн 77 коп.; пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом - 811 120 грн 04 коп.; пені за порушення строків сплати комісії за управління кредитом - 22 788 грн 85 коп.; трьох процентів річних від простроченої суми боргу за кредитом - 424 252 грн 66 коп.; трьох процентів річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом - 85 852 грн 92 коп.; трьох процентів річних від простроченої суми боргу за комісією за управління кредитом - 4 212 грн 16 коп.; інфляційного збільшення суми боргу за кредитом - 1 926 765 грн 58 коп.; інфляційного збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом - 464 465 грн 12 коп.; інфляційного збільшення суми боргу за комісією за управління кредитом - 23 302 грн 65 коп.; штрафних санкцій за невиконання зобов`язань - 2 652 000 грн, звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 17 грудня 2015 року № 27115Z73, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С. І. та зареєстрованим в реєстрі за № 4144, зокрема,квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В. О. та зареєстрованого в реєстрі за № 3706, витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 квітня 2013 року № 1937303, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з встановленням початкової ціни для подальшої реалізації предмета іпотеки у розмірі 1 434 610 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 липня 2018 року скасовано, позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Маруна Нью» перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором від 17 грудня 2015 року № 27115К24, укладеним в рамках дії генеральної кредитної угоди від 17 грудня 2015 року № 27115N1 у розмірі 36 552 952 грн 80 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 26 744 770 грн 75 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 3 827 824 грн 73 коп., заборгованості за комісією за управління кредитом - 189 000 грн, пені за порушення строків погашення кредиту - 1 084 405 грн 46 коп., пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом - 288 195 грн 30 коп., пені за порушення строків сплати комісії за управління кредитом - 5 124 грн 85 коп., трьох процентів від простроченої суми боргу за кредитом - 424 252 грн 66 коп., трьох процентів річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом - 60 721 грн, трьох процентів річних від простроченої суми боргу за комісією за управління кредитом - 2 998 грн, інфляційного збільшення суми боргу за кредитом - 1 926 765 грн 58 коп., інфляційного збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом 349 631 грн 42 коп., інфляційного збільшення суми боргу за комісією за управління кредитом - 17 263 грн 16 коп., штрафних санкцій за невиконання зобов`язань - 1 632 000 грн, звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 17 грудня 2015 року№ 27115Z73, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С. І. та зареєстрованим в реєстрі за № 4144, зокрема, квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В. О. та зареєстрованого в реєстрі за № 3706, витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 квітня 2013 року № 1937303, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з встановленням початкової ціни для подальшої реалізації предмета іпотеки у розмірі 1 434 610 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

06 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася доВерховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року, яка містить заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заява про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки наведена та підтверджена заявником обставина, а саме: отримання постанови суду апеляційної інстанції лише 05 березня 2020 року, свідчить про пропущення процесуального строку з поважних причин.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

У касаційній скарзі заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору посилаючись на те, що у зв`язку із веденням в Україні карантину заявник немає доходу.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 1 частини першої та частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з тим інших правових підстав для відстрочення заявнику сплати судового збору за подання касаційної скарги законом не передбачено.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Проте, наведені в обґрунтування заявленого клопотання доводи не є беззаперечними доказами, які підтверджують скрутний майновий стан заявника, зокрема, відомостей про її доходи, наявність рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними. Сам факт введення карантину на території України не підтверджує тієї обставини, що ОСОБА_1 не може сплатити судовий збір. Тому у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги необхідно відмовити.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, які визначено Законом України «Про судовий збір».

За подання касаційної скарги справляється судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми (підпункт 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи заявлені позовні вимоги, судовий збір за подання касаційної скарги становить 43 038 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційну скаргу оформлено з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 08 червня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк