Справа № 137/345/20
Провадження № 22-ц/801/1704/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 рокуСправа № 137/345/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів:Ковальчука О. В., Панасюка О. С.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Сільченком Олександром Васильовичем, на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року, постановлене у складі судді Желіховського В. М. у м. Вінниця, дата складення повного судового рішення невідома, -

в с т а н о в и в :

23 березня 2020 року ПАТ «НАСК «Оранта» подало позов до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу).Позов мотивований тим, що 01.11.2016 року між ОСОБА_2 та позивачем було укладено договір №АК/0383331, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв транспортного засобу "ВАЗ" д.р.н. НОМЕР_1 . 08.10.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного автомобіля, під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля "Skoda Rapid" д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Постановою Вінницького міського суду Вінницької області (справа № 127/21816/17) від 24.10.2017 року винним у настанні ДТП визнано ОСОБА_1 . Автомобіль особи постраждалої в ДТП "Skoda Rapid" д.р.н. НОМЕР_2 був застрахований в ПрАТ "СК "Колоннейд Україна". Нею було сплачено 34907 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сім грн.) 12 коп. на ремонт автомобіля "Skoda Rapid" д.р.н. НОМЕР_2 . В подальшому дана страхова компанія звернулась до позивача з заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 15-19865. ПАТ "НАСК "Оранта" виконуючи взяті на себе зобов`язання згідно договору обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0383331 на підставі страхового акту №ОЦВ-Р-17-10509/1 від 25.07.2018 року, була сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 27 235 (двадцять сім тисяч двісті тридцять п`ять грн.) 92 коп. При укладенні договору страхування між ПАТ "НАСК "Оранта" та ОСОБА_2 , що належить до пільгової категорії громадян, розмір страхового платежу було зменшено як пільговику на 50 %. Оскільки під час ДТП автомобілем керував не його власник, то на підставі пункту 381.1 статті 381, пункту 13.2 статті 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вони вправі вимагати повернення 50 % виплаченого страхового відшкодування від особи, винної в настанні страхового випадку.

Зазначають, що ними вживалися заходи досудового врегулювання даного спору, проте позитивних результатів це не дало.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "НАСК "Оранта", страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 13 617 (тринадцять тисяч шістсот сімнадцять) грн. 96 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем надано усі докази, які свідчать про здійснені ним виплати, внаслідок завданої шкоди транспортному засобу, спричиненої ДТП, саме з вини відповідача, який не є власником застрахованого автомобіля, а тому повинен відшкодувати 50 % виплаченого страхового відшкодування.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Сільченка О. В., подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Літинського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції помилково застосовано п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважає що суд керувався неналежними доказами, яким є: звіт № 17/126, відомість огляду транспортного засобу, рахунок фактура, фотозображення автомобіля, страховий акт. Посилається, що огляд автомобіля був здійснений в присутності лише представника страховика, який є зацікавленою особою, а не у присутності всіх сторін.

30 вересня 2020 року ПАТ «НАСК «Оранта», подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення Літинського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

- відповідач ОСОБА_1 08.10.2017 року о 11:05 год. в м. Вінниці по вул. Академіка Янгеля 22 керуючи транспортним засобом "ВАЗ" д.р.н. НОМЕР_1 не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом "Skoda Rapid" д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , про що свідчить протокол серії БД №147763 від 08.10.2017 р. (а.с.6) ;

- Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2017 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.10) ;

- автомобіль "ВАЗ" д.р.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.7).

- автомобіль "Skoda Rapid" д.р.н. НОМЕР_2 належить ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна", згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.11).

- у відповідності до Договору добровільного страхування автотранспорту № САS0036337, ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна» застрахував у ПАТ «Страхова Компанія «Колоннейд Україна» в тому числі і автомобіль "Skoda Rapid" д.р.н. НОМЕР_2 ;

- 09.10.2017 року ОСОБА_3 як водій транспортного засобу, який постраждав у ДТП, звернувся до ПрАТ СК «Колоннейд Україна» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування по страхуванню автомобіля та відповідальності автовласників (а.с.12-13);

- 10.10.2017 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ "НАСК "Оранта" з повідомленням про ДТП (а.с.35);

- Відповідно до страхового акту № від 20.03.2018 р. страховик ПрАТ «СК Колоннейд Україна» здійснив розрахунок страхового відшкодування, що підлягає сплаті ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна": сума страхового відшкодування становить 26 319,94 грн.(а.с.14);

- - Відповідно до страхового акту №-1 (доплата) від 02.04.2018 року страховик ПрАТ «СК Колоннейд Україна» здійснив розрахунок страхового відшкодування, що підлягає сплаті ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" та з урахуванням доплати визначив розмір страхового відшкодування в сумі 28 515,92 грн., франшиза 770 грн. (а.с.15);

- У відповідності до Звіту №17/126 від 26.10.2017 р. (а.с.16-25), розмір збитків, заподіяних транспортному засобу "Skoda Rapid" д.р.н. НОМЕР_2 становить 30 315, 83 грн (включаючи ПДВ);

Платіжним дорученням від 22.03.2018 року ПрАТ «СК Колоннейд Україна» було сплачено на рахунок ТОВ «Луї Дрейфус компані Україна» 26 319, 94 грн страхового відшкодування (а.с.28), а платіжним дорученням від 03.04.2018 року здійснено доплату в розмірі 1 425,98 грн (а.с.29), тобто всього було сплачено 27 745,92 грн.

-згідно Рахунку-фактури № ДПС-002934 від 17 жовтня 2017 року ДП «Автотрейдінг-Вінниця», вартість відновлювального ремонту становитиме 28 515,72 грн., що також підтверджено актом виконаних робіт від 22.11.2017 року № ДПТО1704270 (а.с. 25, 27);

- ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" 31.10.2017 року було сплачено ДП «Автотрейдінг-Вінниця» 28 515,72 грн. для оплати вартості відновлювального ремонту (платіжне доручення на а.с.20).25.07.2018 року ПАТ НАСК «Оранта» було складно страховий атк № ОЦВ-Р-17-10509/1 та розрахунок страхового відшкодування, де було визначено суму страхового відшкодування транспортному засобу "Skoda Rapid" д.р.н. НОМЕР_2 в розмірі 27 235.92 ГРН (а.с.37);

В зв`язку з виплатою страхового відшкодування ПрАТ «СК «Колоннейд Україна», останнє звернулося з регресною вимогою до ПАТ «НАСК «Оранта» про виплату в порядку регресу на підставі статей 20, 27 ЗУ «Про страхування» 27 745,92 гривні сплаченого страхового відшкодування (а.с.38);

- 27.07.2018 року на виконання ПАТ «НАСК «Оранта» було сплачено на користь ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» 27 235,92 грн.(а.с.36).

Між сторонами виник спір щодо права регресної вимоги страховика до особи, винної в настанні страхового випадку, що регулюється Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пункту 381.1 статті 381 Закону № 1961-ІV, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

У відповідності до пункту 13.2 статті 13 Закону № 1961-ІV, Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Як вбачається з Полісу № АК/0383331, ОСОБА_2 як власник транспортного засобу ВАЗ 21 03 д.р.н. НОМЕР_1 , скористався правом на зменшення страхового платежу як пенсіонер (пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 ) (а.с.31).

На момент ДТП за кермом забезпеченого транспортного засобу був не його власник, а відповідач ОСОБА_1 , що не заперечується сторонами.

Отже, виходячи з положень пункту 381.1 статті 381, пункту 13.2 статті 13 Закону № 1961-ІV, вимоги позивача про відшкодування 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування з особи, яка винна в настанні страхового випадку, - є правомірними і суд першої інстанції вірно на послався на ці норми Закону. А доводи апеляційної скарги зводяться до власного трактування положень закону та не спростовують вірного висновку суду першої інстанції.

Незгода відповідач аз розміром страхового відшкодування також не заслуговує на увагу, так як позивачем було сплачено розраховане саме ним страхове відшкодування, а власник забезпеченого транспортного засобу його не оспорював.

Відтак апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду без змін (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України) як такого що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь - якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів) становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Сільченком Олександром Васильовичем, залишити без задоволення.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк