12.02.2020 Єдиний унікальний номер 205/9571/18
Єдиний унікальний номер 205/9571/19
Провадження № 2/205/521/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шаулова Марина Олексіївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про визнання недійсним договору дарування, скасування записів про державну реєстрацію права власності та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2018 року Дніпровська міськрада звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, приватний нотаріус ДМНО Шаулова М.О., приватний нотаріус ДМНО Бунякіна О.В., Департамент ДАБІ у Дніпропетровській області, про визнання недійсним договору дарування, скасування записів про державну реєстрацію права власності та повернення земельної ділянки.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року позов залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з додержанням вимог п. 4 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 29 січня 2019 року позивачем подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року позовну заяву судом було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2019 року підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду.

Позивач у своєму позові, а його представник у ході судового розгляду 13 грудня 2019 року, посилалися на те, що земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності, в силу ст.ст. 80, 83 ЗК України та ст.ст. 26, 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 28 грудня 2016 року на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 31 жовтня 2016 року серії ДП 54, виданої Департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О. внесено запис про право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна споруду підприємства торгівлі (торгівельний павільйон) загальною площею 91,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 18430733. 16 лютого 2017 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. і зареєстрований в реєстрі за № 422, на підставі якого ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар об`єкт нерухомого майна споруду підприємства торгівлі (торгівельний павільйон) загальною площею 91,3 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О. за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна відбулася на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, виданої 31 жовтня 2016 року Департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області. Згідно з даними Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області, жодних дозвільних документів на будівництво об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , ним не видавалося, реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 31 жовтня 2016 року серії ДП № 54 не здійснювалася. Таким чином, оскільки документ, який став підставою для реєстрації права власності, уповноваженим на те органом не видавався, позивач просив визнати недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений 16 лютого 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. і зареєстрований у реєстрі за № 422; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_1 № 18430733 від 28 грудня 2016 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О., а також запис про право власності ОСОБА_2 № 19049883 від 16 лютого 2017 року, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , територіальній громаді в особі Дніпровської міської ради, привівши її у придатний для подальшого використання стан, шляхом знесення самочинного збудованої споруди підприємства торгівлі (торговельного павільйону) загальною площею 91,3 кв.м., а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та дату проведення судового засідання повідомлялася належним чином, надала відзив, в якому зазначила, що 25 березня 2003 року вона отримала ордер № 18 на право зайняття місця під розміщення павільйону торгівлі у АДРЕСА_2 . У подальшому 16 травня 2014 року між ОСОБА_1 і Дніпропетровською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки для проектування, улаштування та експлуатації споруди підприємства торгівлі, який зареєстровано у встановленому законом порядку 16 травня 2014 року. Після нотаріального посвідчення договору відповідач звернулася до ДАБК для отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації, з метою реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. 28 грудня 2016 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на споруду підприємства торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 . 16 лютого 2017 року за договором дарування вона подарувала ОСОБА_2 спірний об`єкт нерухомого майна. 08 листопада 2018 року між ОСОБА_1 і Дніпровською міською радою було укладено додаткову угоду, якою визначено величину пайової участі забудовника. Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, яка видавалася ОСОБА_1 , у неї відсутня, оскільки вона була підставою для внесення відомостей до реєстру про право власності. Як на підставу своїх вимог позивач зазначає, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області не видавалася, разом з тим, рішення про визнання протиправними дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності на споруду за ОСОБА_1 відсутні. Крім того, запис про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав за ОСОБА_1 від 28 грудня 2016 року на теперішній час відсутній, тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Також позивачем не зазначено підстав, передбачених законом, з яких правочин може бути визнано недійсним. Самовільно земельну ділянку ОСОБА_1 не займала, а тому вимоги про повернення земельної ділянки є незаконними і задоволенню не підлягають.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, його представник у ході судового засідання 13 грудня 2019 року проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві, в якому зазначено, що 16 лютого 2017 року за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. і зареєстрованим у реєстрі за № 422, він набув право власності на об`єкт нерухомого майна споруду підприємства торгівлі (торгівельний павільйон) загальною площею 91,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який використовується за призначенням. На підставі рішення Дніпровської міської ради № 314/34 від 25 липня 2018 року він користується земельною ділянкою, розміщеною під спірним об`єктом нерухомості та замовив розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню споруди. Підстав, передбачених законом для визнання правочину недійсним не зазначено. Крім того, підстав вважати, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації не видавалася, керуючись лише відповіддю Департаменту ДАБК у Дніпропетровській області, немає. Позивачем не зазначено, які норми було порушено реєстратором під час реєстрації права власності за ОСОБА_1 . Також не вбачається наявність порушеного права позивача. Заявлені міською радою вимоги щодо знесення самочинно побудованих споруд суперечать положенням ст. 376 ЦК України. Позивач не є стороною за договором дарування, а тому у нього відсутнє право на звернення до суду з вимогами про визнання договору недійсним. Крім того, у позові не зазначені підстави недійсності цього правочину. З урахуванням зазначених обставин, у задоволенні позовних вимог просили суд відмовити у повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна О.В. про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, просила розглядати справу за її відсутності, у письмових поясненнях до суду зазначила, що 16 лютого 2017 року до неї звернулися відповідачі із бажанням посвідчити договір дарування нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень нотаріусом було встановлено, що майно належить дарувальникові ОСОБА_1 на праві власності, обтяження, арешти та заборони на відчуження були відсутні, реєстрація права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна була актуальною, запис був дійсним та не скасованим, об`єкт був не обтяженим будь-якими заборонами або арештами. Таким чином, підстав, визначених ЗУ «Про нотаріат», для відмови у вчиненні нотаріальної дії не було. Отже, за наявності зареєстрованого права власності ОСОБА_1 , вказані відомості приймалися приватним нотаріусом як достовірні та дійсні, відповідальність за достовірність даних, що містяться у документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шаулова М.О. про час та дату судового розгляду повідомлялася належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, письмових пояснень до суду не надала.

Третя особа Департамент ДАБІ у Дніпропетровській області свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки представника суду не повідомила, письмових пояснень не надала.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, вислухавши пояснення учасників справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі ордеру № 18, виданого комітетом міської ради по управлінню майном колишнього смт. Таромське ОСОБА_1 було надано дозвіл на право зайняття місця під розміщення павільйону торгівлі по АДРЕСА_2 ) (т. 1 а.с. 72).

Висновком вих. № 3/5223 від 09 лютого 2004 року ОСОБА_1 погоджено можливість розміщення споруди підприємства торгівлі по АДРЕСА_2 ) (т. 1 а.с. 75).

01 березня 2004 року Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів надано висновок вих. № 6431.04, яким визначено, що за умови погодження міською радою місця розташування об`єкта, узгодження генерального плану розташування об`єкта і виконання окремих умов, передбачених у даному висновку, ОСОБА_1 звернутися до Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів для організації виконання землевпорядних робіт зі складання проекту відведення земельної ділянки для розташування споруди підприємства торгівлі (торгівельного павільйону) (т. 1 а.с. 75 оберт-76 оберт).

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 302/61 від 06 жовтня 2010 року затверджено проект землеустрою та передано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_2 ) для проектування, улаштування та експлуатації споруди підприємства торгівлі (торгівельний павільйон) (т. 1 а.с. 51-52).

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 184/45 від 25 грудня 2013 року було внесено зміни до рішення міської ради № 302/61 від 06 жовтня 2010 року, яким було вирішено: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 ; зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку за територіальною громадою в особі Дніпропетровської міської ради; затвердити умови передачі земельної ділянки і передати земельну ділянку в оренду ОСОБА_1 строком на три роки для проектування, улаштування та експлуатації споруди підприємства торгівлі (торговельний павільйон) (т. 1 а.с. 54).

16 травня 2014 року між Дніпропетровською міською радою і ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В. і зареєстрований в реєстрі за № 686 (т. 1 а.с. 42-46).

Відповідно до п. 1 зазначеного договору Дніпропетровська міська рада надає, а ОСОБА_1 приймає в строкове платне користування земельну ділянку для проектування, улаштування та експлуатації споруд підприємства торгівлі (торговельний павільйон), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з п. 2 вказаного договору, площа земельної ділянки складає 0,0090 га.

Пунктом 8 договору оренди земельної ділянки від 16 травня 2014 року визначено, що договір укладено строком на три роки.

28 грудня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О. право власності на об`єкт нерухомого майна споруди підприємства торгівлі (торговельний павільйон) загальною площею 91,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії ДП № 54, виданої Департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області 31 жовтня 2016 року, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 9-11).

16 лютого 2017 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір дарування споруди підприємства торгівлі (торговельний павільйон) загальною площею 91,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. і зареєстрований в реєстрі за № 422, за умовами якого ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар належне дарувальникові нерухоме майно (т. 1 а.с. 12-13).

Згідно з листом Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області вих. № 1004-1.14/1775 від 07 вересня 2018 року, документів, що дають право на виконання підготовчих будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів у реєстрі дозвільних документів, дані якого перебувають у відкритому доступі, не зареєстровано. Крім того, реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 54 від 31 жовтня 2016 року Департамент не здійснював (т. 1 а.с. 12).

У реєстрі декларацій дозвільних документів ДАБІ України інформація про надання дозволів чи реєстрація документів, у тому числі декларацій на офіційному сайті за адресою: https://www.dabi.gov.ua/declarate, на будь-які об`єкти нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, яку було надано на підставі договору оренди землі від 16 травня 2014 року, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ), що підтверджується доказами.

08 листопада 2018 року між Дніпровською міською радою і ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду від 08 листопада 2018 року до договору № 421 від 23 грудня 2013 року про пайову участь (т. 1 а.с. 163-164).

Рішенням Дніпровської міської ради № 314/34 від 25 липня 2018 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,15 га по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 149).

Згідно з відомостями, зазначеними у листі № 3/15-163 від 01 квітня 2019 року Департаментом по роботі з активами ГоловАПУ Дніпровської міської ради офіційно адреса вул. Старий Шлях, буд. 1-А (колишня назва Кірова, 1-А) жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалася, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній (т. 1 а.с. 214).

25 квітня 2019 року ОСОБА_2 зареєстрована декларація про готовність до експлуатації об`єкта після реконструкції за № ДП 72 (т. 1 а.с. 189-196).

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на лист Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області № 1004-1.14/1775 від 07 вересня 2018 року, згідно якого реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії ДП № 54 від 31 жовтня 2016 року, на підставі якої 28 грудня 2016 року приватним нотаріусом ДМНО Шауловою М.О. за ОСОБА_1 було проведено реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомості, Департаментом не здійснювалася.

Разом з тим, стороною позивача під час підготовчого провадження не було подано заяву про витребування у приватного нотаріуса ДМНО Шаулової М.О. реєстраційної справи, в матеріалах якої міститься оригінал декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії ДП № 54 від 31 жовтня 2016 року, тому суд був позбавлений можливості безпосередньо дослідити та оглянути доказ, яким Дніпровська міськрада обґрунтовує свої позовні вимоги, а згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України.

Рішенням Європейського Суду з прав людини від 26 березня 2013 року (справа «Рисовський проти України») встановлено, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (справа «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки»). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (справа «Лелас проти Хорватії»). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (справа «Гаші проти Хорватії», справа «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки»)

Враховуючи те, що позивачем не надано суду достатніх та достовірних доказів, на підставі яких суд дійшов би висновку, що Департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії ДП № 54 від 31 жовтня 2016 року не здійснювалася, суд позбавлений можливості вирішити позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування від 16 лютого 2017 року, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі абз. 1 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Крім того, як вірно відповідачами було зазначено у відзивах на позов, а представником відповідача ОСОБА_2 у ході судового розгляду, на момент реєстрації права власності у державного реєстратора ні форма, ні зміст декларації сумнів не викликали, її оригінал перебуває в реєстраційній справі, а дії приватного нотаріуса ДМНО Шаулової М.О. як державного реєстратора ні на момент звернення з позовом до суду, ні на час ухвалення судом даного рішення у встановленому законом порядку незаконними визнано не було.

З урахуванням зазначених обставин та того, що заявлені позивачем вимоги про скасування записів про право власності прямо суперечать нормі, викладеній в абз. 1 ч. 3 ст. 26 зазначеного вище Закону, то в цій частині позовні вимоги Дніпровської міськради задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання повернути земельну ділянку територіальній громаді міста привівши її у відповідний стан шляхом знесення самочинно побудованих споруд, то як на підставу заявлення цих вимог позивач посилається на ч. 4 ст. 376 ЦК України, якою встановлено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, спірний об`єкт нерухомості на час звернення позивача з позовом до суду не відносився до самочинного будівництва, право власності на нього у встановленому законом порядку було зареєстровано за ОСОБА_1 , а згодом на підставі договору дарування від 16 лютого 2017 року за ОСОБА_2 .

Крім того, ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Зі змісту вказаних норм права випливає, що необхідною умовою для наступного подання позову до суду є вручення особі, що здійснила самочинне будівництво, припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. Якщо такий припис особою не буде виконано на звернення з позовом до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта має право лише орган державного архітектурно-будівельного контролю.

За таких обставин, Дніпровська міськрада за позовними вимогами про зобов`язання повернути земельну ділянку територіальній громаді міста привівши її у відповідний стан шляхом знесення самочинно побудованих споруд є неналежним позивачем, тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Таким чином, у задоволенні заявленого позову Дніпровській міськраді слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що Дніпровській міськраді у задоволенні позову відмовлено, сплачений нею при поданні позовної заяви до суду судовий збір у загальному розмірі 6 167 гривень (а.с. 1, 25) підлягає віднесенню за її рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз 1 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 4 ст. 376 ЦК України, ч.ч. 1, 7 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Дніпровській міській раді (, юридична адреса: 49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 75) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ), треті особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (, юридична адреса: 49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 75), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шаулова Марина Олексіївна (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_5 ), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, буд. 22, прим. 23, 24) та Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області (, юридична адреса: 49600, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 29) про визнання недійсним договору дарування, скасування записів про державну реєстрацію права власності та повернення земельної ділянки відмовити.

Судовий збір у розмірі 6 167 гривень віднести за рахунок Дніпровської міської ради (, юридична адреса: 49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 75).

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя: О.С. Приходченко