Провадженя№ 2/266/266/20
10 вересня 2020 року м. Маріуполь
Приморський районний суду міста Маріуполя Донецької області в складі:
головуючого судді Шишиліна О.Г.,
за участі секретаря Воропаєвої О.Є.,
третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство Іллічівське», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
Судовим повідомленням, відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про розгляд справи неодноразово у спрощеному порядку. Крім того у зв`язку із поверненням судових повісток до суду без вручення було розміщено оголошення про виклик на офіційному сайті судової влади України.
У визначений строк Відповідачі відзив на позовну заяву не подали, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надали.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, відзив не подали. Приймаючи до уваги думку позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.
Суд, вислухавши позивача, 3 особу, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що 30 вересня 2016 року приблизно о 12 год. 50 хв., по пр.. Нахімова в районі будинку №194, що у Центральному районі м. Маріуполя Донецької області, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем марки «Тайота», державний номерний знак НОМЕР_3 та з автомобілем с марки «ЗАЗ-Деу», державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушила вимоги п. 13.1 ПДР України. Внаслідок пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Постановою Донецького апеляційного суду від 22 лютого 2019 року №263/6445/16-п доведено факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП (а.с.180-181).
В силу положень 82 ЦПК наявність вини ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 30.09.2016 р. є доведеною і не підлягає доказуванню.
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.
З матеріалів справи вбачається, що Цивільно - правова відповідальність водія ОСОБА_3 транспортний засіб Volkcwagen, д.н.з. НОМЕР_2 застрахована в ПрАТ «СТ» «Іллічівська», поліс №АЕ8490562 діючий на 30.09.2016 р.( а.с.125).
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до п. 33.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.
Відповідно до п. 34.2, 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Судом встановлено, що Позивач виконала свій обов`язок та повідомила ПАТ «СТ «Іллічівське» за вищевказаною адресою шляхом надіслання замовною кореспонденцією повідомлення про настання страхового випадку надавши разом із повідомленням весь перелік документів необхідних для виплати страхового відшкодування. Повідомлення разом із документами отримано представником ПАТ «СТ «Іллічівське» за довіреністю 11.10.2016 р., про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.8, 145-147).
ПрАТ «СТ «Іллічівське» не надано доказів та не спростовано, що ним як страховиком протягом 10 робочих днів дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направлено свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Таким чином враховуючи, що представник страховика (Відповідача 2) не з`явився протягом 10 робочих днів, на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у потерпілого виникло право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди у зв`язку із чим він правомірно звернувся з питання оцінки шкоди, спричиненого власнику транспортному засобу пошкодженого в результаті ДТП автомобіля «ЗАЗ -Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 .
Враховуючи, що оцінка вартості майна була проведена правомірно Відповідач 2 зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Так судом встановлено, що вартість проведеного дослідження згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №217 від 20.10.2016 р. становить 1200,00 грн. (а.с.177,178-179).
Відповідно до п. 35.1., 35.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. 35.2. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; є) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Документи, зазначені у підпунктах "а" - "ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.
Із вищедосліджених судом документів встановлено, що Позивачем в установлений законом строк було подано заяву про виплату страхового відшкодування до страхової компанії за вказаним у реєстрі юридичних осіб адресом місцезнаходження юридичної адреси (Відповідач 2) з пакетом необхідним документів від 06.10.2016 р., яка була отримана представником страхового товариства. Крім того, Позивачем повторно надіслана відповідна заява від 27.03.2019 р. разом із постановою суду та вищедослідженою оцінкою шкоди, проте заява повернулася без вручення за закінченням строку зберігання (а.с. 12,13).
Таким чином, суд дійшов висновку, що Відповідачем 2 своє зобов`язання передбачене Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не виконано та сума страхового відшкодування Позивачу як на день звернення до суду так і на день розгляду справи виплачена не була.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно зі ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Оскільки Позивачем не доведено, що матеріальна шкода була завдана спільними діями або бездіяльністю Відповідачів, вимоги Позивача про солідарне відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.
Крім того, Позивач просив стягнути моральну шкоду з ОСОБА_3 , яку оцінює в 5 000,00 грн.
За загальними умовами про відшкодування моральної шкоди, зокрема ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ст.23 ЦК України Моральна шкода полягає зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на душевні страждання внаслідок пошкодження автомобілю, та душевних стражданнях, а також не передбачених сімейним бюджетом витратах.
Так в судовому засіданні встановлено, що пошкодження автомобіля завдано внаслідок ДТП з вини ОСОБА_3 , крім того Позивач у зв`язку із пошкодженням майна мала витрачати додаткові зусилля для організації свого життя, що знаходяться у причинному зв`язку з цими діяннями, які у своїй сукупності свідчать, що Позивач зазнала душевних страждань у зв`язку із пошкодженням майна.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди Позивачу завдано моральних страждань, що полягали у пошкодженні майна та душевних стражданнях, а тому враховуючи глибину та тривалості моральних страждань, засади розумності і справедливості, суд вважає, що 5000 грн. є обґрунтованою та достатньою сумою для компенсації завданої моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 , оскільки відповідно до ст. 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не покладається на страховика.
Що стосується вимог Позивача про відшкодування збитків у вигляді витрат на медичні препарати та психологічну допомогу в розмірі 6733,50 грн., суд дійшов висновку про таке.
Відповідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Враховуючи, що ДТП сталася 30.09.2016 р., а Позивач звернулася за психологічною допомогою 13.09.2019 р. (а.с.39) майже через 3 роки після події ДТП, суд не переконаний, що необхідність надання психологічної допомоги Позивачу знаходяться у причинному зв`язку з діяннями ОСОБА_3 . Також Позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на медичні препарати у розмірі 733,50 грн.
Таким чином вимоги Позивача про відшкодування витрати на медичні препарати та психологічну допомогу, які складають 6733,50 грн. задоволенню не підлягають за недоведеністю.
З огляду на висновки суду про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору, підлягають відшкодуванню у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 1187, 15, 16, 979, 988, 990 ЦК України, ст.ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 280, 281 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальної і моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_4 ) суму моральної шкоди 5000 грн., судовий збір 384,20 грн.
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
повний текст рішення виготовлено 21.09.2020 р.
Суддя: Шишилін О. Г.