КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №638/604/20 головуючий у суді І інстанції: Осаулов А.А.
провадження №22-ц/824/7241/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

12 травня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Сушко Л.П., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» про зміну у формулюванні причин звільнення з роботи, стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» про зміну у формулюванні причин звільнення з роботи, стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника.

Не погодившись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 26 березня 2020 року подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга не може бути прийнята апеляційним судом, і підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Статтею 353 ЦПК України встановлено перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Відповідно до пункту четвертого частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року не може бути прийнята апеляційним судом, і підлягає поверненню особі, яка її подала.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись статтею 357 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» про зміну у формулюванні причин звільнення з роботи, стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.П. Сушко