Справа № 461/6824/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач Львівський міський центр зайнятості звернувся 09.09.2019 року до Франківського районного суду м. Львова із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути грошові кошти в сумі 9968 грн. 12 коп. повернення допомоги з безробіття та вартості соціальних послуг. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Львівський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення». Відповідач перебував на обліку як безробітний у Львівському міському центрі зайнятості та з 27.09.2016 р. по 10.02.2017 р. отримував матеріальне забезпечення допомогу по безробіттю в сумі 5765,32 грн. та соціальні послуги щодо професійного навчання за професією «Водій навантажувача» у ТзОВ «Західноукраїнський навчальний центр «Спеціаліст» з 27.09.2016 р. до 10.02.2017 р. у розмірі 3434,80 грн. та компенсацію витрат за проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку у розмірі 768 грн. Однак, при проведенні перевірки з`ясовано, що відповідач під час перебування на обліку як безробітний у Львівському міському центрі зайнятості з 27.09.2016 р. виконував обов`язки присяжного у судових засіданнях, за що отримував винагороду. У зв`язку із наведеним позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.10.2019 року цивільну справу передано за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова, яка надійшла до суду 20.12.2019 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.12.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвала суду скерована відповідачу за зареєстрованим місцем проживання /згідно відомостей ГУ ДМС України у Львівській області/ та за місцем проживання, вказаним у позовній заяві, а також на веб-сторінці Залізничного районного суду м. Львова в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено оголошення, яким суд повідомив відповідача про те, що у провадженні суду перебуває дана справа та роз`яснено зміст ст. 178, 193 ЦПК України.

У вказаний строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, поважних причин такого суду не повідомив.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю.

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення» є, зокрема, професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, у тому числі в закладах освіти державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського міського центру зайнятості про надання статусу безробітного /а.с. 6/ та про призначення виплати допомоги по безробіттю /а.с. 7/.

27.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про скерування його на професійне навчання, у зв`язку з чим між сторонами укладено договір про професійне навчання безробітного та Наказом від 27.09.2016 р. №092-16 ОСОБА_1 зараховано в групу з підготовки водія навантажувача з 27.09.2016 р. по 10.02.2017р. /а.с. 10, 11-12, 13/.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом від 26.09.2016 року надано статус безробітного з 20.09.2016 р. та взято на облік, у зв`язку з чим призначено допомогу по безробіттю з 27.09.2016 р. по 21.09.2017 р., а також компенсацію витрат на проїзд у період проходження професійного навчання, що підтверджується витягом із наказів про прийнятті рішення Львівського міського центру зайнятості стосовно ОСОБА_1 /а.с. 8-9/.

Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно із Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13 лютого 2009 року, Постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248 розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття (далі - центри зайнятості) у разі, коли під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади.

За результатами проведеної Львівським міським центром зайнятості перевірки, було складено акт №417 розслідування страхових випадків та обґрунтованості і виплат матеріального забезпечення відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення» від 23.08.2018 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку як безробітний виконував обов`язки присяжного, за що отримував винагороду та не повідомив про це Львівський міський центр зайнятості, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями довідок, табелями обліку робочого часу, заявою /а.с. 18-19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26/.

19.09.2018 р. ОСОБА_1 скеровано повідомлення за підписом директора Львівського міського центру зайнятості щодо відшкодування коштів у сумі 9968,12 грн., однак відповідач добровільно не повернув вказані кошти.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Згідно ч. 1, 2 статті 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним за час виконання ними обов`язків у суді виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу в порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Присяжним відшкодовуються витрати на проїзд і наймання житла, а також виплачуються добові. Зазначені виплати здійснюються за рахунок коштів бюджетної програми на здійснення правосуддя територіальними управліннями Державної судової адміністрації України за рахунок коштів Державного бюджету України. За присяжними на час виконання ними обов`язків у суді за місцем основної роботи зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом. Час виконання присяжним обов`язків у суді зараховується до всіх видів трудового стажу. Звільнення присяжного з роботи або переведення на іншу роботу без його згоди під час виконання ним обов`язків у суді не допускається.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що про факт отримання ОСОБА_1 винагороди за виконання ним обов`язків присяжного у суді, у період перебування на обліку як безробітного, останній мав повідомити Львівський міський центр зайнятості, оскільки винагороди (відшкодування витрат, виплати добових) за виконання присяжним обов`язків у суді, у розумінні Закону України «Про зайнятість населення» вважається періодом зайнятості, на час якого особі припиняється реєстрація як безробітної та вона втрачає право на допомогу по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відтак, ОСОБА_1 порушено вимоги законодавства щодо обов`язку повідомлення позивача про отримання ним доходу за виконану роботу у період перебування відповідачем на обліку як безробітного.

Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Виходячи зі наведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підставні, а тому позов слід задовольнити.

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути 1921,00 гривню сплаченого судового збору при подані позову до суду.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, ст. 1212 Цивільного кодексу України, Законом України «Про зайнятість населення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Законом України «Про судоустрій і статус суддів», суд

у х в а л и в :

Позовну заяву Львівського міського центру зайнятості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Львівського міського центру зайнятості (р/рахунок НОМЕР_2 , одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк Держказначейська служба України м. Київ, , МФО 825014) грошові кошти у розмірі 9968 /дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім/ гривень 12 копійок повернення допомоги з безробіття та вартості соціальних послуг.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Львівського міського центру зайнятості (р/рахунок НОМЕР_2 , одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк Держказначейська служба України м. Київ, , МФО 825014) понесені судові витрати у розмірі 1921,00 /одну тисячу дев`ятсот двадцять одну/ гривню.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в строки та порядку, передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Текст рішення суду складений 06 березня 2020 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.