Справа № 463/7118/19
Провадження № 2/463/329/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

з участю секретаря судового засідання Кавецького А.В.

відповідача ОСОБА_1

в місті Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 561,96 грн.

Позовні вимоги мотивуючи тим, що22.08.2016 року у АДРЕСА_1 трапилось залиття, що стало наслідком халатного відношення до запірної арматури мешканців квартири АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу. Даний факт підтверджується Актом про залиття від 31.08.2016р. Оскільки пошкоджена квартира була застрахована згідно договору добровільного страхування майна №2119/100/011782 від 29.10.2015 року ОСОБА_2 в ПрАТ «СК «Універсальна», зважаючи на зібрані документи, позивач прийняв рішення про визнання даної події страховим випадком та виплатив страхувальнику на підставі страхового акту № 24740/1 страхове відшкодування у розмірі 12 561,96 грн. Посилається на ст.ст. 1166,1191 ЦК України та просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 561,96 грн.

Ухвало суду від 07 жовтня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

11 листопада 2019 року на адресу суду представник позивача скерував заяву про розгляд справи без участі представника ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», позовні вимоги підтримує повністю.

Окрім того, 11 листопада 2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву, проти позову заперечує з наступних мотивів.

Позивачем не встановлено факту дня залиття квартири, оскільки такий посилається на акт, який складений 31.08.2016 року і в якому не зазначено, коли саме таке відбулося. Також зазначає, що при складені вище зазначеного акту не була обстежена квартира відповідача. По даній справі не проведено судово-будівельна експертиза на предмет встановлення наслідкового зв`язку та встановлення вартості відновлювальних робіт.

13 листопада 2019 було долучено додатковий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач додатковими підставами для відмови у задоволенні позову зазначає те, що акт залиття квартири від 31.08.2016 року складений працівниками ЛКП «№500» не відповідає встановленим вимогам, він має ознаки підроблення, складений працівниками зацікавленої обслуговуючої компанії, адже саме ЛКП «№500» несе відповідальність за стан водопроводно-каналізаційних мереж будинку від першого колодця і до входів безпосередньо в квартири. Крім того, такий складено без участі заінтересованих уповноважених та компетентних сторін, без огляду квартири АДРЕСА_2 , в якій, нібито, відбулося залиття, відсутній підпис власника квартири АДРЕСА_1 , яким спричинено матеріальні збитки, до складу комісії не залучено головного інженера ЛКП «№500» та такий не затверджено керівником ЛКП «№500», а тому даний акт не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, а відповідно не є допустимим доказом у справі.

Вважає, що страхове відшкодування страховою компанією здійснено на свій розсуд, за межами дії договору добровільного страхування, а тому позивач немає право вимоги в порядку регресу.

Враховуючи наведені у додатковому відзиві аргументи просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги заперечив з аналогічних мотивів.

Заслухавши пояснення відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Згідно з вимогами ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , дана обставина підтверджується копією договору дарування квартири від 17.01.2006 року (а.с.13-14).

Відповідачу ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2015р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір №2119/100/011782 добровільного страхування майна та відповідальності перед третіми особами.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічні положення отримали своє закріплення і в ст. 993 ЦК України, згідно якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

31.08.2016 представниками ЛКП №500» було складено АКТ, відповідно до якого комісією проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 , при обстежені виявлені сліди залиття у ванній кімнаті, частково у кухні, житловій кімнаті та коридорі. Залиття сталося внаслідок халатного відношення до запірної арматури мешканців квартири АДРЕСА_2 .

Представником страховика в особі Гром В.Ю. 29.08.2016 складено Акт огляду про знищення (пошкодження) будівлі (споруди), у якому зазначено, що оглянуто квартиру АДРЕСА_1 , та оглядом встановлено, що пошкодження відбулося 22.08.2016р., обставини страхового випадку зазначено - «затоплення сусідами зверху» (а.с.27).

Також позивачем до матеріалів позову долучено складений ТОВ «Незалежна експертна компанія» Звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого внаслідок дії води майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого розмір такого становить 13687, 99 грн.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування ПАТ «СК «Універсальна» такий становить до виплати 12561,96 грн. дані кошти були перераховані на користь ОСОБА_2 , що підтверджується страховим актом №24740/1 та платіжним дорученням №110298 від 28.09.2016 р.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України, закріплено обов`язок доказування, згідно якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Законодавством закріплено чотири обов`язкових властивостей доказу, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності яких в сукупності, останній може бути врахований судом на підтвердження або спростування тих чи інших обставин справи.

Оцінюючи обставини справи на предмет відповідності вищевказаним положенням законодавства, суд виходить з наступного.

Відповідно до затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4).

Акт підписується усіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). В акті повинно бути відображено:

- дата складання акту (число, місяць, рік); - прізвища, ініціали та посади членів комісії;

- прізвища, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності;

- прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності;

- характер залиття та його причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.;

- завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість);

- висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Перелік причин, вказаний у формі акта, не є вичерпним. Акт про залиття повинен складатися у терміновому порядку у день надходження відповідної заявки мешканця (мешканців) квартири, в якій відбулося залиття.

Суд вважає, що невідповідність актів ЛКП «№500» про залиття квартири, затвердженій формі, впливає на доказове значення викладеної в таких інформації, як письмових доказах. Зокрема, такий складений без огляду квартири АДРЕСА_2 , в якій нібито відбулося залиття, відсутній підпис власника квартири АДРЕСА_1 , яким спричинено матеріальні збитки. Такий не підтверджує вину відповідача у залитті квартири АДРЕСА_1 та, відповідно, спричинення шкоди. Оскільки такий Акт було складено без попереднього огляду квартири АДРЕСА_2 , з якої ніби-то і відбулось залиття, а також без залучення при його складенні мешканців квартири АДРЕСА_2 . Крім того, з даного акту не можливо встановити коли саме відбулося залиття квартири. Також до складу комісії не залучено головного інженера ЛКП «№500» та такий не затверджено керівником ЛКП «№500», а тому даний акт не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, а відповідно не є допустимим доказом у справі.

Аналіз Акту про залиття складеного комісією від 31.08.2016 та пояснення сторони відповідача, дані в судовому засіданні, дають підстави суду робити висновок про те, що долучений до матеріалів справи складений ТОВ «Незалежна експертна компанія» Звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого внаслідок дії води майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с.29-57) також не може вважатися належним доказом на підтвердження вини відповідача у заподіянні шкоди, оскільки таким лише встановлено розмір заподіяної шкоди, а не її заподіювача та причини завдання шкоди. Крім того, такий звіт здійснено без безпосереднього виходу за адресою заподіяння шкоди, лише на підставі представлених вихідних даних.

Зважаючи на вищевказане, з врахуванням принципу диспозитивності та змагальності цивільного процесу, суд вважає, що позивачем не доведено факт залиття квартири АДРЕСА_1 з вини відповідача ОСОБА_1 , так як належних доказів, які б підтверджували цей факт до матеріалів справи не додано. А тому, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись положеннями статтей 2, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 561,96 грн. - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення поновного тексту рішення - 04 вересня 2020 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Лесі Українки, 9, ;

відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: Гирич С. В.