Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Білоцерківський міський відділ ДВС ГТУЮ у Київській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11.12.2019 року їй стало відомо, що Білоцерківським міським відділом ДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача коштів на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" у розмірі 68996,42 грн. Під час ознайомлення з матеріалами справи виконавчого провадження, позивач дізналась, що 18.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис, який був зареєстрований в реєстрі за № 11909, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 67196,42 грн. Позивач зазначає, що приватним нотаріусом Швець Р.О. при вчиненні виконавчого напису було грубо порушено норми ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", оскільки між позивачем і відповідачем існує спір, відповідачем не доведено факт безспірності заборгованості, виконавчий напис вчинено нотаріусом 18.08.2017 року більше, ніж через три роки після виникнення права вимоги, а також вказує на те, що відповідачем порушено порядок повідомлення боржника згідно підпункту 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку щодо усунення порушень шляхом направлення письмової вимоги про усунення порушень, оскільки письмову вимогу про усунення порушення у сумі 67196,42 грн. вона не отримувала. А тому позивач просить суд визнати виконавчий напис від 18.08.2017 року, таким, що не підлягає виконанню та просила стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Відповідач не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали відзив на позов.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа Білоцерківський міський відділ ДВС ГТУЮ у Київській області в судове засідання свого представника не направили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 13.08.2010 року між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту.

Встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11909 від 18.08.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 67196,42 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 3705,62 грн., заборгованість по відсоткам 55814,78 грн., заборгованість по пені та комісії 4000,00 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 3176,02 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн., строк за який проводиться стягнення 2513 днів, а саме з 13.08.2010 року по 30.06.2017 року (а.с.35).

Встановлено, що 06.11.2017 року державним виконавцем Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області Зарембою Ю.В. було відкрито виконавче провадження за № 55082222 з примусового виконання Виконавчого напису № 11909 від 18.09.2017 року, що вчинив приватний нотаріус Швець Р.О. ,на підставі заяви відповідача. (а.с. 14).

Матеріали справи містять заяву відповідача до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису, розрахунок заборгованості , який було надано відповідачем нотаріусу в підтвердження наявного боргу. Також, нотаріусу було надано копію письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, надісланої боржнику, з підтвердженням про вручення даної вимоги (номер поштового відправлення НОМЕР_1 ).

Однак, позивачем до суду надано інформаційний витяг з веб-сайту Укрпошти, з якого слідує, що вказаний номер поштового відправлення некоректний, дані про вручення листа відсутні (а.с. 33).

Позивач в судовому засіданні зазначила, що 18.08.2010 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір. Позивач зазначила, що борг перед банком відсутній, повідомила, що у жовтні 2011 року на її адресу надійшла вимога банку, в якій було зазначено про необхідність сплати заборгованості, на що позивач направила відповідь банку, в якій вказала, що кредит погашено в повному обсязі, а вимога банку залишається без задоволення. Позивач суду пояснила, що виконавчий напис, був вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки між позивачем та відповідачем існує спір щодо наявності боргу, відповідачем не доведено факт безспірності заборгованості, відповідачем порушено порядок повідомлення боржника згідно підпункту 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку щодо усунення порушень шляхом направлення письмової вимоги про усунення порушень, оскільки вимогу про усунення порушень позивач не отримувала. Також, зазначила, що її не було повідомлено про вчинений оспорюваний напис та нотаріусом не було враховано, що з дня виникнення у стягувача права вимоги минуло більше ніж три роки.

Задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

За своєю суттю виконавчий напис є розпорядженням нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника, тобто в основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника, тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником щодо суми боргу, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно п. 3.1. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 р. за № 282/20595, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пункт 3.2. Глави 16 Розділу ІІ цього Порядку передбачає, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Згідно п. 5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 254 від 18 червня 2003 року, виписка з особового рахунку має містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Враховуючи позицію Верховного суду, яка викладена у постанові від 23 січня 2018 року справа № 310/9293/15, провадження № 61-154 Верховний суд, зазначив: «Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Позивач заперечує наявність будь якого боргу перед АТ КБ «Приватбанк», зазначаючи, що отримала кошти в кредит та повністю повернула борг. Позивач не знала, що банк продовжує нараховувати заборгованість. Позивач вказала, що не погоджувала і не підписувала Умови та правила надання банківських послуг; не погоджувала нарахування відсотків в тому розмірі, що визначив банк, не погоджувала комісії, неустойки.

В постанові Верховного суду від 14.08.2019 року справа № 569/8884/17, зазначено, що з урахуванням приписів стст.15, 16, 18 ЦК, стст.50, 87, 88 закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень стст.87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц.

Згідно зі ст. 1049 ЦКУкраїни позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 13.08.2010 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи заяву про вчинення виконавчого напису та стягнення заборгованості , просив стягнути з боржника, крім тіла кредиту, борг за відсотками, пеню, комісію, штрафи 2-ох видів. При цьому, матеріали справи, що була подана приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису не містять підтверджень, вказівок, чи посилань, які саме Умови та правила надання банківських послуг, тарифи Приватбанку розуміла позичальник та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Крім того, нарахована банком заборгованість стягується за 2513 днів, з 13.08.2010 року по 30.06.2017 року, а порушення позичальником зобов`язання мало постійний характер з березня 2014 року, як вбачається з наданого розрахунку заборгованості (а.с. 40-45), тобто в березні 2017 року скінчився строк позовної давності. А отже, з наданих документів та заяви на вчинення виконавчого напису вбачавться спір про право, оскільки строк, за який видається виконавчий напис, суттєво перевищує строк позовної давності, а сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності та зазначене підлягало дослідженню.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду наведеного, даючи оцінку наданим доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст. 50, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 18.08.2017 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі №11909 про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 13.08.2010 року в розмірі 67196 грн. 42 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 10.03.2020 року.

СуддяО. Я. Ярмола