Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2/641/580/2020 Справа № 2020/7986/2012
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Григор`єва Б.П.,

за участю секретаря Максимової Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

17.08.2012 року позивач звернувся з вказаною позовною заявою до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк (далі - ПАТ КБ ПриватБанк) було задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 163312,47 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1635,12 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі м. Харкова (далі - ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі м. Харкова) заборгованість за кредитним договором у розмірі 200 грн.

За заявою відповідача ОСОБА_1 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.11.2019 року вищевказане заочне рішення суду було скасовано та справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

Як вбачається з позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором від 28.08.2007 року в сумі 163312 грн. 47 коп. та судові витрати пов`язані зі сплати судового збору. Крім того, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ « УФА Верус» суму заборгованості в розмірі 200,00 грн.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник відповідача ТОВ « УФА» ВЕРУС» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно до Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) справи в спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України, не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє в відкритті провадження у справі , якщо розгляд якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на це суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє в відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності провадження, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того самого предмета, але судами у різних юрисдикціях.

19 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (за винятком окремих його положень) (далі Закон № 4212-VI), яким останній викладено в новій редакції. У пункті 11 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2343-XII визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів передбачені Законом № 2343-XII.

Частиною четвертою статті 10 Закону № 2343-XII визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника. Указана норма кореспондується з положеннями пункту 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, яким визначено, що господарським судам підвідомчі справи у всіх майнових спорах з вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, зокрема у спорах про стягнення заробітної плати, та застосовується незалежно від суб`єктного складу сторін.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Такі майнові спори розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом № 2343-XII, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. У ГПК України передбачено для господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, підвідомчість усіх майнових спорів з вимогами до боржників у такій справі.

Зазначена правова позиція висловлена Великою палатою Верховного Суду у постанові № 564/1770/13-ц провадження № 14-260цс18 від 31 жовтня 2018 року.

Таким чином, в одному провадженні суд не може розглядати вимоги юридичної особи ПАТ КБ «ПриватБанк» до іншої юридичної особи ТОВ «УФА «Верус», які виникли з укладеного між ними договору поруки та підлягають розгляду в порядку господарського судочинства та позов юридичної особи до фізичної особи, які є самостійним та окремим предметом позову.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» з 15.06.2016 року знаходиться в стані припинення на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області про визнання юридичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури № 904/769/16 від 07.06.2016 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі м. Харкова про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 200 грн. підлягає закриттю.

Суд роз`яснює позивачу наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст. 256 ЦПК України, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованість за кредитним договором у розмірі 200 грн. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі м. Харкова - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України строк на подання апеляційної скарги продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя -Б. П. Григор`єв