КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Коцюрба О.П., Сержанюк А.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області по позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення заборгованості по аліментам.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 30.04.2004 між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2006 було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З моменту розлучення відповідач бачив сина лише кілька разів, за рішенням суду щодо стягнення аліментів, виконував свій обов`язок по сплаті аліментів невчасно та не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам. Ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини взагалі, не дбав про нормальне самоусвідомлення, не сприяв засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Всі питання щодо виховання дитини позивач вирішувала самостійно.

Крім того, позивач зазначала, що син не отримував від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки, більш того, син не пам`ятає як виглядає батько, оскільки останній раз бачив його у трирічному віці, а тому позивач вважав, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться успіхами дитини, не турбується про його стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.10.2019 позов задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В частині стягнення заборгованості по аліментам відмовлено (а.с. 176-181).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині позбавлення батьківських прав та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою не тільки бажання відповідача спілкуватись із сином і приймати участь у його вихованні, а й відсутність протиправної поведінки ОСОБА_3 до сина, відсутність попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, звернення до ВДВС щодо сплати заборгованості по аліментах (а.с. 190-196).

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, та просили її задовольнити.

Позивач та її представник заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, які стосуються оскарження рішення в частині позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.04.2004, який було розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2006 (а.с.6-8).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_6 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 06.03.2007 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2007 з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2007 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9)

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 669 від 25.12.2007, виконкомом міської ради вирішено призначити порядок участі у вихованні малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю ОСОБА_1 в кв. АДРЕСА_2 , окремо проживаючим батьком ОСОБА_3 , який проживає в кв. АДРЕСА_3 , з 16-00 до 19-00 кожної суботи місяця та з 15-00 до 19-00 кожної неділі місяця в присутності матері, враховуючи інтереси дитини. Але, дане рішення не було виконано відповідачем, посилаючись на конфліктні відносини та наявні перешкоди з боку ОСОБА_5 , яка наполегливо просила не втручатись в її життя та спілкування з дитиною, оскільки мала на меті створити нову сім`ю. Але, конфліктні відносини, які виникли між сторонами по справі, не мають жодного вмотивованого обґрунтування щодо невиконання батьківських обов`язків відповідачем відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6 . Також, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності таких перешкод з боку позивача (а.с. 59).

Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментах № 124/19 від 05.10.2009, в період з 21.03.2007 по 05.10.2009 заборгованість по аліментам становить суму 16 823,21 грн. за виконавчим листом, виданим 06.06.2007 Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів (а.с.12).

Згідно копії розрахунку заборгованості по аліментам від 14.09.2018 ВП 7707886 загальний розмір заборгованості станом на 01.09.2018 становить 172 646,21 грн. (а.с.13-14).

Згідно копії розрахунку заборгованості по аліментам від 01.02.2019 ВП 7707886 загальний розмір заборгованості станом на 01.02.2019 становить 180 301,21 грн. (а.с.111-112).

Згідно висновку виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області №1-18/1053 від 23.10.2018, орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с. 16, 17).

Згідно виписки з історії хвороби, неповнолітньому ОСОБА_6 встановлено діагноз: пролапс метрального клапану, міопія легкого ступеня та синдром вегетативних дисфункцій (а.с.18).

Таким чином, матеріали справи містять належні та допустимі докази, а саме: розрахунок заборгованості по аліментам, акт обстеження умов проживання № 329 від 10.10.2018, витяг із рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 749 від 23.10.2018, висновк виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 1-18/1053 від 23.10.2018, характеристику з навчального закладу БЗОШ І-ІІІ ступенів № 10, в якій зазначено, що ОСОБА_3 за період навчання ОСОБА_6 в школі не цікавився його шкільним життям, нехтуючи своїми обов`язками, які доводять факт ухилення ОСОБА_3 від участі у вихованні сина.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 7 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вважав доведеним факт ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим в ході розгляду справи фактичним обставинам, які підтверджені наявними доказами.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів також вважає необхідним зазначити, що за період з 2007 року по 2018 рік (висновок виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 23.10.2018 про доцільність позбавлення прав ОСОБА_5 ) відповідачем не вчинялось жодних дій та спроб на встановлення належного емоційного контакту з дитиною. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б спростовували відсутність дій з боку відповідача та наявну заборгованість по аліментам.

Посилаючись на норми Конвенції та Сімейного кодексу України, які в першу чергу ставлять вимогу перед судом діяти в інтересах дитини, необхідно звернути увагу на той факт, що ОСОБА_6 , який досяг 15 років, фактично не знає свого біологічного батька і не бажає з ним спілкуватися. Крім того, не можна залишити поза увагою, що дитина проживає тривалий час у новій сім`ї, і у нього з другим чоловіком матері існують нормальні сімейні стосунки, які зазвичай складаються між батьком і сином.

Твердження апелянта, що судом першої інстанції не взято до уваги його звернення до ВДВС Деснянського району м. Києва щодо сплати заборгованості за аліментами, колегія суддів не бере до уваги, оскільки питання про позбавлення батьківський прав не звільняє відповідача від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України).

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на відсутність у даний час між ним та сином особистих стосунків, над якими, наразі, працює апелянт, колегія суддів оцінює критично. Такі відношення є результатом неналежного виконання батьком своїх обов`язків щодо виховання дитини та відсутності його понад 10 років батька в житті сина. На момент винесення рішення, ОСОБА_6 виповнилось 15 років. В такому віці у дитини складається своє відношення до виниклої спірної ситуації, може сам оцінювати вчинки батьків, а тому відсутність бажання спілкування з батьком також заслуговує на повагу.

Отже, доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість винесеного рішення не впливають. Судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи та надано оцінку поданим доказам, а відтак, відповідно до ст. 375 ЦПК України, в зв`язку з відсутністю порушень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області в частині позбавлення батьківських прав - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 17 березня 2020 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк