Справа № 237/631/19
Провадження № 2/237/508/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.20 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.,

при секретарі Бахтіяровій Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їх спільний з відповідачем син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.2015 року навчається на денному відділенні Селидівського гірничого технікуму. Зазначає, що вона має на утриманні ще двох повнолітніх дітей, має тяжке матеріальне становище, тому не в змозі самостійно утримувати сина, який навчається. Відповідач працює на шахті «Южнодонбаська № 1» в м. Вугледар, має постійний дохід, тому може надавати своєму сину матеріальну допомогу на період його навчання. З зазначених підстав просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4 на період навчання у розмірі 1/3 частини доходів відповідача, починаючи з 16.11.2018 року і до досягнення їх сином двадцяти трьох років.

18.03.2019 року суддею ОСОБА_6 було відкрито спрощене провадження в справі, призначена до розгляду в судовому засіданні на 11.04.2019 року.

02.05.2019 року справа була прийнята в провадження судді Ліпчанського С.М. на підставі проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи внаслідок відрядження судді Медведського М.Д. до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Справа призначена до судового розгляду на 30.07.2019 року.

30.07.2019 року представником відповідача ОСОБА_3 було подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та в задоволенні позову просив відмовити. Не погодився із вимогами позивача про стягнення з відповідача аліментів, а саме з 16.11.2018 року і до досягнення сином відповідача ОСОБА_4 23-х років. Відповідач заявив, що міг би погодитися на стягнення з нього аліментів на період навчання сина в розмірі 1/10 частини від його доходів, однак з дня звернення позивача до суду і до закінчення ним Селидівського гірничого технікуму - 01.07.2019 року, оскільки позивачем не надано доказів, що їх син після 01.07.2019 року продовжує навчання. Також позивачем не надано доказів, що вона зверталась до відповідача із вимогою сплати аліментів на період навчання сина за період з 16.11.2018 року по 31.01.2019 року. Також зазначив, що син, ОСОБА_4 , в період з січня по травень 2019 року на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» отримував заробітну плату у розмірі 50749,04 грн., в середньому 10000 грн. на місяць, тому твердження позивача про те, що ОСОБА_4 , потребує матеріальної допомоги, є безпідставними.

09.10.2019 року позивач подала уточнення до позовних вимог, в яких зазначила, що на теперішній час їх син навчається на 1 курсі денної форми навчання гірничого факультету національного технічного університету «Дніпровська політехніка», термін закінчення навчання - 30.06.2022 рік. Просить стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання за період з 16.11.2018 року по 30.06.2019 року та з 01.09.2019 року по 30.06.2022 року в розмірі 1/3 части від його доходів щомісячно. Щодо стягнення аліментів за минулий час зазначила, що їх син досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому стягнення аліментів з відповідача на його утримання припинилося, однак син в цей період продовжував навчатися. В усній бесіді з відповідачем останній пообіцяв допомагати сину в період навчання і просив, щоб вона не зверталась до суду із позовом. Однак, ані в листопада 2018 року, ані в грудні 2018 року, ані в січні 2019 року не надав сину жодної фінансової допомоги. Період часу, за який вона просить стягнути аліменти за минулий час, є незначним, а саме - три місяці, та обґрунтований належною поведінкою відповідача по відношенню до свого сина, яка полягала у введенні його в оману щодо своєчасної матеріальної допомоги на його навчання. Щодо доходів сина на шахті, позивач зазначила, що вони носили епізодичний характер, були отримані в період проходження практики. Вказані кошти сином були витрачені, як в період проходження практики, а саме - на транспортні витрати до місця практики, харчування протягом п`яти місяців, так і в період вступу до вищого навчального закладу - на облаштування житла для навчання в ньому, на канцелярські прилади, одяг, неодноразові витрати на транспорт.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, визначених у Заяві позивача від 07.10.2019 року «Про уточнення позовних вимог, долучення доказів та виклик свідків» і остаточно просили суд задовольнити наступні позовні вимоги: стягнути з відповідача ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючі з 16.11.2018 року по 30.06.2019 року включно та з 01.09.2019 року по 30.06.2022 року.

Третя особа ОСОБА_4 , підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач судове засідання не з`явився.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання з`явилась представник відповідача адвокат Богатченко В.М., якій подав відзив на позов, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , батьками якого записані ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 змінила прізвище на " ОСОБА_8 ", у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_9 , відповідно до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 , виданого 22.11.2008 року виконкомом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області.

Згідно довідки від 17.01.2019 року, ОСОБА_4 дійсно навчався в Селидівскому гірничому технікумі на 4 курсі денного відділення зі спеціальності ПР з 01.09.2015 року по 01.07.2019 року.

Відповідно до ст.198 СК батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ст.199 СК).

Отже, для покладення на батька обов`язку по сплаті аліментів на повнолітню дитину необхідна одночасна сукупність двох факторів: повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до довідки про доходи № 2006 від 11.07.2019 року, яка складена ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», м. Вугледар, Донецької області, ОСОБА_4 за період роботи на підприємстві (січень травень 2019 року) отримав,сукупно, заробітну плату у розмірі 50 749 грн. 04 коп.

Згідно довідки № 17/28-751 від 10.09.2019 року, яка складена НТУ «Дніпровська політехніка», ОСОБА_4 навчається на 1 курсі гірничого факультету, форма навчання - денна, за держбюджетом. Зарахований з 01.09.2019 року. Передбачене закінчення навчання 30.06.2022 року.

Згідно довідки про доходи № 700 від 22.10.2019 року, яка складена НТУ «Дніпровська політехніка», ОСОБА_4 нарахована стипендія: за вересень 2019 року 1660,00 грн.; за жовтень 2019 року 1 660,00 грн.

З наведеного вбачається наявність об`єктивних обставин, що свідчать про необхідність надання матеріальної допомоги повнолітній сину, а тому в задоволенні позову із цих підстав суд вважає за необхідне відмовити позивачу.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог.

Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від сплати їх. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за десять років.

В розумінні ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені за умови, що позивачка надасть докази вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, і що одержати їх вона не могла у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно з матеріалами справи позивачка лише у лютому 2019 року звернулася до суду про стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо). Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії.

Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.

У такому випадку суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Цей строк, протягом якого можливим є стягнення аліментів за минулий час, є присікальним.

Позивачем, відповідно до вимог ст. ст. 77, 81 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Будь-які дані, що позивачка за період з 16 листопада 2018 року (дня досягнення дитиною повноліття) по лютий 2019 року зверталася до відповідача про сплату аліментів та вживала заходи щодо їх утримання матеріали справи не містять, доказів цьому позивачка не надала. Тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Відповідно до п. 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02 березня 2016 року за № 207, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Позивачем по справі є матір ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , яка зазначила місце проживання: АДРЕСА_1 . До матеріалів справи додана копія паспорта ОСОБА_4 , в якому зазначено місце його реєстрації АДРЕСА_2 . За місцем навчання м. Селидове, ОСОБА_4 також не зареєстрований. Крім того, з 01.09.2019 р. ОСОБА_4 зараховано на 1 курс денної форми навчання гірничого факультету НТУ «Дніпровська політехніка». Тобто, на момент подання до суду змінених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 також не проживала разом з ОСОБА_4 .

За вказаних обставин ОСОБА_1 є неналежним позивачем, оскільки повнолітня дитина проживає окремо від неї, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 4, 12, 63, 79, 81, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 182, 191, 199 СК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в судову палату по цивільним справам Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 19.05.2020 року

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 13.05.20 року