Справа №265/1988/20
Провадження №2/265/996/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Копилової Л.В.,

за участю секретаря - Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обгрунтування поданої позовної заяви посилається на те, що 19 листопада 2011 року він зареєстрував шлюб з віповідачкою ОСОБА_2 . Від данного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . 10 січня 2018 року шлюб між ними рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області розірвано. 01 березня 2013 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх його видів заробітку та доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 20 березня 2013 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 37118344. З початку 2013 року він офіційно не був працевлаштований і намагався сплачувати аліменти та виконувати рішення суду, але у нього виникла заборгованість із сплати аліментів. На теперешній час він офіційно не працює, і стабільного заробітку не має. Крім того у нього виявлено хронічне інфекційне захворювання хронічний вірусний гепатит та поставлено на диспансерний облік. Оскільки його матеріальний стан не змінився, він не має стабільного заробітку, хворіє, тому не взмозі сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини. Просить суд зменшти йому розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення суду від 01 березня 2013 року Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частини до ј частини з усіх відів його заробітку та доходів, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заперечуючи проти позовної заяви відповідачка ОСОБА_2 надала суду відзив на заяву, посилаючись на те, що позивач не утримує сина, який перебуває повністю на її утриманні. Крім того, позивачем не надано суду належних доказів погіршення його матеріального стану чи стану здоров`я. Також зазаначила, що дитина знаходилася на лікуванні у інфекціоніста, потребує лікування, додаткового піклування і утримання. Просить відмовити в задоволенні заяви.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що відповідно свідоцтва про народження, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 232 від 25 травня 2012 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого зазначено ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 березня 2013 року стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи утримання з 28 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

18 вересня 2019 року державним виконавцем на підставі ст. ст. 17, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження.

Згідно довідки-розрахунку від 18 лютого 2020 року, виданої Лівобережним ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2/265/620 за період з 28 січня 2013 року по 18 лютогр 2020 року складає 192161,90 гривень.

З копії консультаційного висновку спеціаліста від 25 лютого 2020 року, вбачається що ОСОБА_1 має захворювання хронічний вірусний гепатит.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статі 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сттатею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частити 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17,23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що на даний час його матеріальний та сімейний стан значно погіршився, а тому він не має можливості подальшої сплати аліментів на утримання сина у розмірі, який визначено судом.

У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження зміни свого матеріального стану чи стану здоров`я, які повинні враховуватися судом при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів.

Доказ, на який посилався позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів, зокрема, довідку про наявність у нього захворювання, не підтверджує зміну його стану здоров`я, не є підставою для задоволення позову. Сукупний розмір аліментів, який стягується на дитину позивача не перевищує встановлений законом максимальний розмір відрахувань.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 не доведено зміну свого сімейного та матеріального стану, що є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього за рішенням суду аліментів відповідно до ст.192 СК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.141,180,182,192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.76-95, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, відмовити.

Рішення може бути оскражено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 24 вересня 2020 року.

Суддя ____________________ Копилова Л.В.