Провадження № 2/127/2165/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Першої вінницької державної нотаріальної контори про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_1 , звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Першої вінницької державної нотаріальної контори про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла у віці 86 років. За свого життя мати Позивача ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) заповіла своїй дочці ОСОБА_5 квартиру під АДРЕСА_1 . При цьому дівоче прізвище Позивача було « ОСОБА_6 », однак 10.06.1972 року вона змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », а в подальшому 15.07.2015 року змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». Позивач після смерті матері у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про вступ у спадщину, а після закінчення 6-місячного строку - із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У зв`язку із розбіжностями в імені та по-батькові заповідача ОСОБА_3 в заповіті та інших документах, що посвідчують її особу (внаслідок чого неможливо було встановити факт родинних відносин), Позивач була змушена звернутись до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичну силу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.09.2018 р. по справі № 127/17959/18 було задоволено заяву Позивача ОСОБА_1 про встановлення ряд фактів, що мають юридичну силу, зокрема: - встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Вінниці, є матір`ю ОСОБА_1 ; - встановлено факт належності ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Вінниці, заповіту посвідченого 19 лютого 1997 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Тептею Н.Я. за реєстровим № 4-391. Після цього Позивач знову звернулась до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Марценюк С.А. від 12.07.2019 р. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_3 на вказану квартиру. Відповідно до листа КП «ВМБТІ» від 10.12.2018 р. (копія додається), наданого на запит державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Прокопенко А.Л., вказана квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності в цілому за ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого адміністрацією підприємства Інструментальний завод згідно наказу № 1114 від 32.01.1995 р. У вказану квартиру спадкодавець ОСОБА_3 вселилась на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів від 23.04.1987 р. № 158 «Про надання звільнених та незаселених квартир та часткові зміни рішень виконкому» та ордеру на житлове приміщення від 27.04.1987 року № 0743. На час вселення в спірну квартиру номер будинку по АДРЕСА_2 , в якому вона знаходилась, був 24-А, однак згідно додатку № 2/9 до рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів № 200 від 04.06.1987 р. існуючому будинку з номером АДРЕСА_3 . В подальшому наказом № 1114 від 23.01.1995 р. по ВАТ «Вінницький інструментальний завод» зазначена квартира була передана у власність матері Позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , на підтвердження чого було видано свідоцтво про право власності на житло та зареєстровано право спільної власності в БТІ. Однак на даний час оригінал вказаного свідоцтва у Позивача відсутній, у зв`язку із чим вона не має можливості зареєструвати право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 . В архівних установах примірників свідоцтва про право власності на спірну квартиру чи наказу ВАТ «Вінницький інструментальний завод» також не виявлено. При цьому оригінал правовстановлюючого документа на спірну квартиру може знаходитись у іншого співвласника - відповідача ОСОБА_2 , який є братом Позивача і був зареєстрований у спірній квартирі на момент смерті матері. З метою вирішення даного питання Позивач неодноразово усно зверталась до Відповідача із проханням надати правовстановлюючі документи та оформити спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , але ОСОБА_2 дані звернення ігнорував та не бажав йти до нотаріуса. 26.12.2019р. Позивач направила на адресу ОСОБА_2 лист щодо надання оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, однак Відповідач своїм листом від 22.01.2020 р. відмовив їй у наданні правовстановлюючих документів та зазначив, що на його думку, після смерті матері дана квартира має повністю належати йому, чим фактично оспорив право Позивача на спірну квартиру. 03.02.2020р. Позивач повторно звернулась до ОСОБА_2 із листом щодо відсутності правовстановлюючих документів на спірну квартиру та неможливості оформлення спадщини (із додаванням копії заповіту), який той отримав 06.02.2020 р., однак даний лист він знову повністю проігнорував. Вищевказане змушує Позивача звернутись до суду для захисту своїх прав, оскільки вона не має можливості оформити право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_2 має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки являється непрацездатною особою (отримує пенсію по інвалідності), а відтак в силу норм ч. 1 ст. 1241 ІДК України має право на спадкування 1/8 частки спірної квартири (оскільки у разі спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 . Позивач і ОСОБА_2 мали б право на спадкування по 1/4 частини квартири як діти спадкодавця). Просить визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1 /2 частки цієї квартири. Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 3 /8 частки квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 08.07.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

21.09.2020 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 19.10.2020 року провадження в частині позовних вимог до Вінницької міської ради закрито.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесені рішення покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла у віці 86 років, про що зроблено відповідний актовий запис за №929, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.03.2018 р.

За свого життя мати Позивача ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Тептею Н.Я., який зареєстровано в реєстрі за №4-391. Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) заповіла своїй дочці ОСОБА_5 квартиру під АДРЕСА_1 .

При цьому дівоче прізвище Позивача було « ОСОБА_6 », однак 10.06.1972 року вона змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », а в подальшому 15.07.2015 року змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що вбачається з свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 15.07.2015 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.09.2018 р. по справі № 127/17959/18 було задоволено заяву Позивача ОСОБА_1 про встановлення ряд фактів, що мають юридичну силу, зокрема: - встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Вінниці, є матір`ю ОСОБА_1 ; -встановлено факт належності ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Вінниці, заповіту посвідченого 19 лютого 1997 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Тептею Н.Я. за реєстровим № 4-391.

Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Марценюк С.А. від 12.07.2019 р. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_3 на вказану квартиру.

Відповідно до листа КП «ВМБТІ» від 10.12.2018 р. наданого на запит державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Прокопенко А.Л., вказана квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності в цілому за ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого адміністрацією підприємства Інструментальний завод згідно наказу № 1114 від 32.01.1995 р.

ОСОБА_3 вселилась в дану квартиру на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів від 23.04.1987 р. № 158 «Про надання звільнених та незаселених квартир та часткові зміни рішень виконкому» та ордеру на житлове приміщення від 27.04.1987 року № 0743.

На час вселення в спірну квартиру номер будинку по АДРЕСА_2 , в якому вона знаходилась, був 24-А, однак згідно додатку № 2/9 до рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів № 200 від 04.06.1987 р. існуючому будинку з номером 24-А присвоєно номер 38.

Наказом № 1114 від 23.01.1995 р. по ВАТ «Вінницький інструментальний завод» зазначена квартира була передана у власність матері Позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , на підтвердження чого було видано свідоцтво про право власності на житло та зареєстровано право спільної власності в БТІ.

26.12.2019р. Позивач направила на адресу ОСОБА_2 лист щодо надання оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, однак Відповідач своїм листом від 22.01.2020 р. відмовив їй у наданні правовстановлюючих документів та зазначив, що на його думку, після смерті матері дана квартира має повністю належати йому, чим фактично оспорив право Позивача на спірну квартиру.

03.02.2020р. Позивач повторно звернулась до ОСОБА_2 із листом щодо відсутності правовстановлюючих документів на спірну квартиру та неможливості оформлення спадщини (із додаванням копії заповіту), який той отримав 06.02.2020 р., однак даний лист він знову повністю проігнорував.

У відповідності до статей 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За правилами визначеними у статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 112 ЦК Української РСР (в редакції, яка діяла в 1995 році на час набуття матір`ю Позивача ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 права спільної власності на квартиру), майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (який набрав чинності з 01.01.2004 року) даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи те, що права на спірну квартиру продовжували існувати після 01.01.2004 р., до даних правовідносин підлягають застосуванню норми чинного ЦК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно із частинами 1 - 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Оскільки згоди щодо поділу спірного нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю, між співвласниками досягнуто не було, вбачається наявність підстав для визначення частки померлої ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру, що становить 1/2 частки цієї квартири.

Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.01.1995року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 , однак оригінал даного свідоцтва знаходиться у відповідача, який відмовляється надати його позивачу.

Враховуючи неможливість отримання Позивачем свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру та невизнання Відповідачем ОСОБА_2 права Позивача на спадкування частини спірної квартири, вбачається наявність достатніх підстав для визнання за Позивачем права власності на належну померлій ОСОБА_3 частину квартири.

При цьому, слід врахувати наявність у Відповідач права на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 , оскільки він являється непрацездатною особою, а відтак в силу норм ч. 1 ст. 1241 ЦК України має право на спадкування половини частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом. У разі спадкування за законом Позивач і Відповідач мали б право на спадкування по 1/4 частини квартири як спадкоємці першої черги, а тому обов`язкова частка Відповідача становить 1/8 у належному померлій ОСОБА_3 праві власності на спірну квартиру.

В свою чергу, частка у праві спільної сумісної власності на спірну квартири, яка перейшла до Позивача в порядку спадкування, становить 3/8 частки цієї квартири.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст. 16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

За клопотанням представника позивача судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 11, 15, 17, 355, 368, 372, 392, 1216, 1217, 1218, 1226 ЦК України, керуючи ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1 /2 частки цієї квартири.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 3 /8 частки квартири АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.10.2020року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_3 .

Перша вінницька державна нотаріальна контора, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, .

Суддя: