Постанова

Іменем України

04 травня 2020 року

м. Київ

справа № 601/2208/19

провадження № 61-4468 св 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник позивачів - ОСОБА_3 ,

відповідач - Кременецька міська рада Тернопільської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_4 ,

представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1

та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 -

на постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Сташківа Б. І., Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Кременецької міської ради Тернопільської області про визнання прав

та обов`язків забудовника житлового будинку у порядку спадкування

за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько - ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилась спадщина на незавершене будівництво, а саме житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , готовністю 59 %.

Вони звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, у тому числі на зазначене незавершене будівництво. 21 жовтня 2019 року приватним нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у них відсутні правовстановлюючі документи на зазначене незавершене будівництво. Зазначали, що вони є єдиними спадкоємцями, на день смерті проживали зі спадкодавцем, на іншу частку спадщини свідоцтва їм видали.

Спадкодавець - ОСОБА_6 , який був забудовником вказаного житлового будинку, не встиг його добудувати, ввести до експлуатації та оформити право власності.

Вважали, що зазначена відмова нотаріуса у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 жовтня 2019 року на вищевказане незавершене будівництво позбавляє їх можливості належним чином реалізувати свої спадкові права.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили суд визнати за ними, за кожною по 1/2 частці, права та обов`язки забудовника житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом введення цього житлового будинку до експлуатації та реєстрації права власності на нього.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2019 року у складі судді Білосевич Г. С. позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці права та обов`язки забудовника житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом введення житлового будинку до експлуатації та реєстрації права власності на цей будинок.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачі є єдиними спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_6 , рішенням приватного нотаріуса від 21 жовтня 2019 року останнім було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки у них відсутні правовстановлюючі документи на це майно. Таким чином, за позивачами слід визнати права та обов`язки забудовника спірного житлового будинку, відповідач, міська рада, не заперечує проти прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_4 , особи, яка участі у справі не брала,задоволена, рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 27 листопада 2012 року спадкодавець - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_4 вказувала про те, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, ОСОБА_6 , так як вона постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини, надавши відповідні докази, і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що існує спір щодо спадкового майна між спадкоємцями ОСОБА_6 , а саме між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , унаслідок чого такий спір повинен вирішуватися за участю останньої, оскільки вона має майновий інтерес щодо спірного будинку, від спадщини не відмовлялася та вважає себе спадкоємцем першої черги. Районний суд не визначився зі складом спадкоємців.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_6 не прийняла, оскільки вона не була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця, на дату смерті з ним не проживала. Єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є його дочки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачі у справі, що встановлено у договорі про поділ спадкового майна від 21 жовтня 2019 року.

Апеляційним судом застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 03 липня 2019 року у справі № 210/5462/14-ц, провадження № 61-22889 св 18; від 02 жовтня 2019 року у справі № 175/5018/16-ц, провадження № 61-38924 св 18.

Доводи особи, яка подала відзив

У квітні 2020 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - подала відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на їх законність не впливають. Між дітьми, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , та дружиною спадкодавця, ОСОБА_4 , існує спір щодо спадкового майно, тому безпідставно не залучено останню до участі у справі. ОСОБА_4 вважає, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , так як постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини, подавши відповідні докази.

У квітні 2020 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - подав відповідь на відзив, в якій заперечив його доводи та підтримав касаційну скаргу.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 601/2208/19 з Кременецького районного суду Тернопільської області.

У квітні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У частинах першій та третій статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судом установлено, що свідоцтвами про народження від 21 лютого 1997 року та від 11 жовтня 2000 року підтверджується, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 27 листопада 2012 року спадкодавець - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , тобто особа, яка не була залучена до участі у справі, перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2012 року (а.с. 51).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2 проживала у будинку АДРЕСА_1 разом із своєю мачухою ОСОБА_4 (а.с. 53).

Рішенням виконавчого комітету Кременецької міської ради від 31 липня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призначена піклувальником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 54).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору про поділ спадкового майна від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягли домовленості поділити спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 (а.с. 27-28).

Згідно з довідками від 22 жовтня 2019 року, виданими начальником відділу формувань та введення реєстру територіальної громади Кременецької міської ради Тернопільської області, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані по АДРЕСА_1 (а.с.31, 32).

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_4 від 26 грудня 2019 року встановлено, що остання проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 (а.с. 55).

Апеляційний суд вірно врахував доводи ОСОБА_4 про те, що вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, ОСОБА_6 , так як постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини за вищевказаною адресою і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального та процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені вище обставини свідчать, що існує спір між спадкоємцями щодо спадкового майна ОСОБА_6 , а саме між його дочками: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , позивачами у справі, та дружиною - ОСОБА_4 , яка не була залучена до участі у справі. Таким чином, цей спір повинен вирішуватися за участю останньої, як співвідповідача у справі, оскільки ОСОБА_4 має майновий інтерес щодо спірного будинку, від спадщини не відмовлялася й вважає себе спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_6 не прийняла, оскільки вона не була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця, на дату смерті з ним не проживала, є передчасними, так як обставини щодо прийняття, чи неприйняття ОСОБА_4 спадщини після смерті чоловіка слід вирішувати у справі за її участю.

Посилання касаційної скарги на те, що апеляційним судом застосовано норми права без урахування висновку щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 03 липня 2019 року у справі № 210/5462/14-ц, провадження № 61-22889 св 18; від 02 жовтня 2019 року у справі № 175/5018/16-ц, провадження № 61-38924 св 18, на увагу не заслуговують, оскільки у цій справі наявні інші фактичні обставини.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1

та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Д. Д. Луспеник