ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 травня 2020 року

м. Харків

Справа № 632/397/17

Провадження № 22-ц/818/2624/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Овсяннікової А.І., Маміної О.В.

за участю секретаря судових засідань Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

заявник: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В.,

апелянт: ОСОБА_1 ,

боржник: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за поданням приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2020 року, постановлену суддею Библівим С.В., в залі суду в місті Первомайськ,

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2 .

В обґрунтування подання посилався на те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В знаходиться виконавче провадження 58611391 з виконання виконавчого листа № 632/397/17 виданий 29.08.2017 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 01.09.2011 року у розмірі 5508000,77 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Крім того, під час виконання рішення суду вжитими приватним виконавцем заходами було встановлено, що майно належне боржнику на праві власності відсутнє: згідно відповідей з ДФС, ПФУ, МВС України та згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Виконавцем 13.03.2019 року на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причини невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклик не з`явився, про причини неявки не повідомив приватного виконавця. Все викладене було розцінено виконавцем, як ухилення від виконання своїх зобов`язань. Крім того, вжитими виконавцем заходами було встановлено, що інформація щодо місця роботи боржника у Пенсійному фонді України відсутня, як і відсутня інформація про отримання ним пенсії.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2020 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без вилучення паспортного документа відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати постановити нову, якою задовольнити подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без вилучення паспортного документа в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування судом обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано, що рішення суду не виконується, протягом більше 8 років жодних дії щодо повернення заборгованості боржником вчинено не було. Матеріали виконавчого провадження та матеріали справи містять достатньо доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, приватним виконавцем були вчинені усі виконавчі дій передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішення. Вказує, шо боржник має закордонний паспорт та неодноразово виїжджав за межі України.

Приватний виконавець надав до суду відзив на апеляційну скаргу та просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без вилучення паспортного документа в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційні скарг, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовлячи у задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що виконавцем не надано доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання та докази які підтверджували б намір боржника ОСОБА_2 виїхати за межі України.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В знаходиться виконавче провадження 58611391 з виконання виконавчого листа № 632/397/17 виданий 29.08.2017 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 01.09.2011 року у розмірі 5508000,77 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Виконавцем 13.03.2019 року на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причини невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклик не з`явився, про причини неявки не повідомив приватного виконавця.

Згідно відповідей з Державної фіскальної служби № від 15.03.2019 року, № від 25.03.2019 року, № від 06.06.2019 року боржник, як особа яка отримує доходи не значиться.

Згідно відповідей з Пенсійного Фонду України № від 13.03.2019 року, № від 13.03.2019 року № від 06.06.2019 року, № від 06.06.2019 року боржник, як особа, яка отримує пенсію та доходи за трудовими та цивільно-правовими договорами не значиться.

Згідно відповіді з МВС України № 4402,101 від 08.05.2019 року за боржником зареєстрованих транспортних засобів не значиться.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником не зареєстровано на праві власності нерухоме майно.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Такі права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

За змістом п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Із змісту цього пункту вбачається, що ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення частини 2 статті 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначаються Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі - Закон № 3857-XII).

Даним Законом встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження громадян України у праві виїзду за кордон.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Згідно з пунктом п`ятим частини першої статті 6 Закону № 3857-XII громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на фізичну особу судовим рішенням, а винна поведінка боржника, яка полягає в ухиленні останнього від виконання таких зобов`язань.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Аналізуючи положення статті 441 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями статті 6 Закону № 3857-XII та положеннями Закону № 1404-VIII, слід дійти висновку, що підставою для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання державного виконавця, факту умисного ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов`язань перед стягувачем. Тобто, якщо боржник, який має можливість, свідомо ухиляється від покладеного на нього судом обов`язку.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що судові повістки про час та місце розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суму заборгованості за договором позики від 01.09.2011 року у розмірі 5508000,77 грн., які направлялись на адресу ОСОБА_2 поверталися без вручення, дані про те, що ОСОБА_2 отримував копію заочного рішення Первомацського міськрайонного суду харківської області від 11 липня 2017 року - відсутні.

З матеріалів справи дійсно вбачається, що ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон терміном дії до 11.04.2021 року.

Однак даних про те, що він після ухвалення рішення суду про стягнення з нього заборгованості виїжджав за межі України відсутні.

Відсутність коштів на рахунках, майна та доходів не свідчить про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Обмеження у праві виїзду за межі України є крайнім заходом щодо виконання рішення суду, підстав для застосування якого наразі колегією суддів не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

А.І. Овсяннікова