Провадження №2-д/523/1/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2020 р. Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого-судді: Бабакова В.П.,

при секретарі: Мельніченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення Молодечненського районного суду Мінської області Республіки Білорусь про стягнення аліментів на утримання дружини по догляду за дитиною з ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2019р. до суду з ГТУЮ в Одеській області надійшло для розгляду клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Республіки Білорусь від 15.09.2017 в частині стягнення коштів на утримання з ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 подав заперечення на дану заяву, посилаючись на те, що він не був сповіщений належним чином та був позбавлений можливості примати участь у судовому процесі Молодечненського районного суду Мінської області Республіки Білорусь та взагалі не знав про його існування. Окрім цього він не згоден з висновками Молодечненського районного суду Мінської області, оскільки він постійно перерахував позивачці кошти, які не були враховані в рішенні.

В судовому засіданні ОСОБА_2 також заперечував проти вищезазначеного клопотання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

17 грудня 2019р. до суду з ГТУЮ в Одеській області надійшло для розгляду клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Республіки Білорусь від 15.09.2017 в частині стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку з ОСОБА_2 .

В клопотанні ОСОБА_3 просить дозволити виконання на території України ухвали суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 15.09.2017р. в частині стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання у розмірі п`яти базових велечин встановлених на момент виплати щомісячно, починаючи з 30 серпня 2017 року і до досягнення дочкою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . До даної заяви надана завірена копія заочного рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 15.09.2017 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання дружини по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Окрім того, надані довідки судді суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь Н.В. Герман, що рішення не було оскаржено та набрало законної сили, а також, що ОСОБА_2 був сповіщений про розгляд справи належним чином, та рішення суду підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції, яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та його розгляд має відбуватись з дотриманням певних умов, зокрема ст.ст.466-467 ЦПК України.

Згідно статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Пленум Верховного Суду України у п.1 своєї Постанови №12«Про практикурозгляду судамиклопотань провизнання йвиконання рішеньіноземних судівта арбітражіві проскасування рішень,постановлених упорядку міжнародногокомерційного арбітражуна територіїУкраїни» від24грудня 1999року роз`яснив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Порядок визнання та примусового виконання в Україні судових рішень (в тому числі, ухвалених судами Республіки Білорусь) на теперішній час врегульовано нормами Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (Мінськ, 22.01.1993 року), Закону України «Про міжнародне приватне право», Цивільного процесуальногокодексу (ЦПК) України, Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затв. Наказом Міністерства юстиції України, наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року №1092/5/54, зареєстр. в МЮУ 02.07.2008 року за № 573/15264.

Згідно зі ст. 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує винесені на території інших Договірних Сторін рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Відповідно до ч. 1ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання таких рішень здійснюється у порядку, встановленому законом України (ст.82 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 53 Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 22 січня 1993 року - клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню. До клопотання про дозвіл примусового виконання рішення додаються: а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Зазначені норми також узгоджуються із положеннями ч.3 ст.466 ЦПК України.

Усі документи, які необхідні для додавання до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, заявником додані до матеріалів справи.

У п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз`яснено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни. Відповідно до міжнародних договорів України суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду у випадках, коли: згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої постановлено рішення, воно не набрало законної сили, за винятком випадків, коли рішення підлягає виконанню до набрання законної сили; відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд; у справі між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав на території Договірної Сторони, де має бути визнано й виконано рішення, вже було постановлено рішення, що набрало законної сили, або установою цієї Договірної Сторони раніше було порушено провадження, або ж є визнане рішення суду третьої держави; згідно з положеннями даного міжнародного договору, а в не передбачених ним випадках згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано й виконано, справа належить до виключної компетенції її установи, спір вирішено не компетентним судом; відсутній документ, що підтверджує угоду сторін у справі про договірну підсудність; закінчився строк давності примусового виконання, передбачений законодавством Договірної Сторони, суд якої виконує доручення. У зазначених випадках згідно з київською Угодою суд відмовляє у визнанні та виконанні й арбітражного рішення.

Оскільки рішення неможливо виконати у добровільному порядку, воно підлягає виконанню у примусовому, беручи до уваги, що боржник мешкає на території іншої держави - України, заявнику необхідно отримати дозвіл компетентного суду на примусове виконання рішення суду Республіки Білорусь. Будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не встановлено. Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання, порядок подання відповідного клопотання - дотримані.

З урахуванням викладеного, та на підставі наданих у справі доказів, з яких судом не встановлено підстав для відмови у задоволені клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», ст. ст.462,463,464,466,467 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 , подане через Головне територіальне управління юстиції в Одеській області про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 15.09.2017 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 15.09.2017 та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі п`яти базових величин, починаючи з 30.08.2017 по день виповнення дитині ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ) трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після набрання ухвалою суду законної сили видати виконавчий лист та надіслати його на примусове виконання в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: