Справа №464/2219/20
пр № 2/464/943/20
У Х В А Л А

12 травня 2020 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Теслюк Д.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води,

в с т а н о в и в:

позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» 27.04.2020 р. звернулось в суд із позовом, в якому просить стягнути солідарно із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 29 994,56 грн. та 2 102 грн. судового збору.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, приходжу до такого висновку.

Відповідно до статей 46, 47 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно із ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Статтею 55 ЦК України передбачено, що в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь за останнього.

Процесуальне правонаступництво можливе виключно в разі, коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у цивільній справі.

ЦПК України не містить норм, які б передбачали можливість здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц (провадження № 61-33766сво18) зробила висновок, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі повинен мати цивільну процесуальну правосуб`єктність. В іншому разі провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 чинного ЦПК України, пункт 1 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року).

Встановлено, що позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» заявлено позовні вимоги, зокрема, до відповідача ОСОБА_2 .

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 30.04.2020 р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, а відповідно ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п.6 ч.1ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Беручи до уваги викладене вище, приходжу до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у справі в частині вимог Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води.

Щодо позовних вимог Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, слід зазначити таке.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 30.04.2020 р., місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що не відноситься до території Сихівського району м.Львова.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч.9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що цивільна справа в частині позовних вимог до ОСОБА_1 не підсудна Сихівському районному суду м.Львова, а відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Шевченківського районного суду м.Львова, а тому таку слід передати за підсудністю.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 186, 258, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

у відкритті провадження в цивільній справі в частині позовних вимог Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Цивільну справу №464/2219/20 (пров.№2/464/943/20) за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, передати за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Львова.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на ухвалу суду продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Теслюк Д.Ю.