Справа № 490/3021/13-ц
н/п 4-с/490/28/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за скаргою ОСОБА_1 про скасування постанови старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Гаїбова Руслана Ельшановича про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із даною скаргою, в якій просив визнати незаконною та скасувати старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Гаїбова Р.Е. від 24.04.2019 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні №39499382.

Ухвалою від 11.09.2019 року скарга прийнята до розгляду та у зв`язку з надмірним навантаженням призначено до розгляду на 18.10.2019 року.

18.10.2019 року у зв`язку з неявкою державного виконавця розгляд скарги відкладено на 29.11.2019 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.11.2019 року відкладено судовий розгляд справи на 18.02.2020 року та витребувано від Інгульського відділу ДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження№39499382 з примусового виконання виконавчого листа №490/3021/13-ц, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, а саме: в тій частині, що стосуються накладення штрафу.

18.02.2020 року у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_4 у відпустці розгляд справи відкладено на 12.05.2020 року.

Сторони до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст.450 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

29.05.2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва постановлено рішення по справі №490/3021/13-ц, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на відповідний вік дитини, щомісяця, починаючи з подання позовної заяви, 21 березня 2013 року, до настання повноліття дитини.

09.08.2013 року на виконання даного рішення Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №490/3021/13-ц.

23.08.2013 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Брушковського О.В. відкрито виконавче провадження № 39499382 з виконання виконавчого листа №490/3021/13-ц, виданого 09.08.2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на відповідний вік дитини, щомісяця, починаючи з подання позовної заяви, 21 березня 2013 року, до настання повноліття дитини (ВП №39499382).

24.04.2019 року старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Гаїбовим Р.Е. винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у розмірі 8958,85 грн., що складає 30 % суми заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

Згідно з вимогами ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За приписами ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За змістом пункту 5 частини 3 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Ураховуючи наведене, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24) ЄСПЛ закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76) визначено, що термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …».

Суд також враховує правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29 травня 2019 року № 758/8095/15-ц (провадження № 14-134цс19).

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 оскаржує постанову державного виконавця про накладення штрафу, яка є виконавчим документам, тому скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В даному випадку особа має право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, яка підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255,260,261,353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про скасування постанови старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Гаїбова Руслана Ельшановича про накладення штрафу - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, яка підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Н.П. Черенкова