ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 611/764/18

Провадження № 22-ц/818/1092/20

13 березня 2020 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2019 року (суддя Коптєв Ю.А.) по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

08 серпня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 22.12.2010 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 31.05.2018 року утворилась заборгованість у сумі 84337,64 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом 4604,71 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 71940,66 грн.; заборгованості за пенею та комісією 3300 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 3992,27 грн.

Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати у сумі 1762,00 грн.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.12.2010 року у сумі 4604, 71 грн., та судові витрати у розмірі 104,88 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «Приват Банк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків та неустойки скасувати та постановити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач разом з анкетою-заявою також підписав довідку про умови кредитування із зазначенням відсоткової ставки та розміру неустойки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи з відповідача заборгованість за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив із того, що банк у відповідності до ч.2 ст.530 ЦК України має право на повернення фактично отриманих відповідачем сум, проте умови кредитування щодо процентної ставки за користування кредитом, пені та штрафів вважав неузгодженими.

Повністю погодитися з таким висновком колегія суддів не може, оскільки він не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що згідно анкети-заяви позичальника 22.12.2010 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

На підтвердження позовних вимог банком було надано довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти від 22.12.2010 року, яка містить особистий підпис відповідача.

Указаною довідкою, з умовами якої погодився відповідач, передбачена базова процентна ставка в місяць 2,5 %, розмір комісій, пені, штрафів, тощо.

Тобто сторони визначили у письмовому вигляді умови користування кредитними коштами.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань утворилась заборгованість, яка відповідно до наданого розрахунку становить 84337,64 грн., з яких: заборгованість за кредитом 4604,71 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 71940,66 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3300 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) - 3992,27 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Банк свої вимоги виконав, надавши кредитні кошти шляхом відкриття карткового рахунку.

ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, про що свідчить виписка по картці, проте умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Із матеріалів справи вбачається, що заперечуючи проти позову ОСОБА_1 посилався на порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», а також пропуск позивачем строків позовної давності ( а.с. 67 ).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у задоволенні позову.

З урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що умовами договору передбачено погашення процентів за користування кредитом періодичними щомісячними платежами.

Із матеріалів справи вбачається, що за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 видавалась кредитна картка № НОМЕР_1 зі строком дії до грудня 2014 року.

Оскільки останній платіж за кредитним договором повинен був бути внесений відповідачем до 31 грудня 2014 року (що відповідає строку дії картки), а з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернулося 08.08.2018 року, строк позовної давності сплив як до вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, так про стягнення пені та штрафів.

При цьому колегія суддів враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

За положеннями ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та прийняття в оскаржуваній частині нового рішення про відмову у позові з інших підстав.

В частині стягнення заборгованості за тілом кредиту рішення не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» - задовольнити частково.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 12 листопада 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пенею, комісією та штрафам скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» - залишити без задоволення з інших підстав.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді І.П. Коваленко

А.І. Овсяннікова