Провадження № 22ц-824/8633/20 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Сушко Л.П.,

за участі секретаря Примушко О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод в вихованні та спілкуванні батька з дитиною, встановлення способу участі у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визначити позивачу способи та порядок його участі в спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком побачень: у перехідний період (перші три місяці після набранням рішенням суду законної сили):

- щосереди, щоп`ятниці, щонеділі з 15-00 год. до 19-00 год. з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся). Батько проводить час з дитиною без спільної ночівлі дитини. Батько забираю доньку за місцем проживання дитини об 15-00 год. І проводить час з дитиною до 19-00 год., без присутності матері, з повідомленням відповідача про місце перебування дитини під час реалізації батьком права на контакт з дитиною;

- кожного першого та третього понеділка місяця з 15-00 год. до 18-00 год. з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), без присутності матері, з повідомленням відповідача про місце перебування дитини під час реалізації батьком права на контакт з дитиною.

після закінчення перехідного періоду:

- щосереди, щоп`ятниці, щонеділі у період відвідування дитиною дитячого садка, починаючи з 14-00 год. суботи до 18-00 год., з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері, з повідомленням відповідача про місце перебування дитини під час реалізації батьком права на контакт з дитиною;

- щосереди, щоп`ятниці, щонеділі у період відвідування дитиною школи, починаючи з 16-00 год. суботи до 20-00 год., з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері. Позивач забирає дитину зі школи, з повідомленням відповідача про місце перебування дитини під час реалізації батьком права на контакт з дитиною;

- кожного першого та третього понеділка місяця з 10-00 год. до 19-00 год. з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері, з повідомленням відповідача про місце перебування дитини під час реалізації батьком права на контакт з дитиною.

- з метою оздоровлення дитини батько визначити наступний графік спільного відпочинку з донькою на території України, з урахуванням стану здоров`я дитини, без присутності матері:

- друга половина червня - 15 днів, друга половина липня - 15 днів, перша половина серпня - 15 днів з 10-00 год. першого дня вказаного періоду до 20-00 год. останнього дня вказаного періоду, без присутності матері, з повідомленням відповідача про місцеперебування дитини під час реалізації батьком права на контакт з дитиною. За домовленістю між батьками період може бути змінений;

- другу половину осінніх, зимових та весняних шкільних канікул з 10-00 год. першого дня вказаного періоду до 20-00 год. останнього дня вказаного періоду, без присутності матері, з повідомленням відповідача про місцеперебування дитини під час реалізації батьком права на контакт з дитиною;

- в дні офіційних державних свят, які будуть визнані вихідними днями в державі, у непарні роки (2019, 2021, 2023 і так далі) з 10-00 год. до 20-00 год., з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері, з повідомленням відповідача про місце перебування дитини під час реалізації батьком права на контакт з дитиною;

- у дні народження дитини у парні роки (2020, 2022, 2024 і так далі) з 10-00 год. до 20-00 год. з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, його батьків (бабусі та дідуся), інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері, з повідомленням відповідача про місце перебування дитини під час реалізації батьком права на контакт з дитиною;

- у дні народження позивача, а саме 12 квітня кожного року, з 12-00 год. до 20-00 год.,у вихідний день. У разі, якщо день народження припадає на будній день, з 18-00 год. до 20-00 год.

Крім того просить зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою засобами телефонного, поштового, електронного чи іншого зв`язку, не чинити йому перешкоди у особистій участі батька щодо відвідування дитячих дошкільних/шкільних/навчальних заходів, позашкільних зібрань, гуртків, заходів, які проводять за участю дитини, для забезпечення її інтересів, зобов`язати відповідачку у разі погіршення стану здоров`я дитини, негайно його про це повідомляти.

Позов мотивовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні, побаченнях з дитиною без її присутності, забороняє побачення дитини з його батьками, забороняє придбавати дитині речі, одяг та іграшки, а побачення з дитиною відбуваються виключно в час, зручний для відповідачки, крім того ОСОБА_2 обмежує час спілкування дитини з ним, не інформує про місцеперебування дитини тощо.

Зазначає, що він постійно цікавиться дитиною, бажає проводити з нею більше часу, має практичні навички по догляду за дитиною, він не має жодних протипоказань для спілкування з донькою, є абсолютно здоровим, алкоголь та наркотичні речовини не приймає, до адміністративної або кримінальної відповідальності не притягувався, крім того забезпечений належним житлом, яке обладнане дитячим майданчиком та батутом. Перебування дитини з ним за місцем його проживання позитивно впливає на дитину, при цьому перешкоди, які чиняться відповідачкою, обмежують належну участь його, як батька в житті дитини та у її вихованні, у зв`язку з чим він змушений звертатись до суду з вказаним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року позов задоволено частково, встановлено наступний графік зустрічей ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у присутності матері ОСОБА_2 : щопонеділка та щочетверга з 16-00 год. до 20-00 год., першої та третьої неділі кожного місяця з 16-год. до 20-00 год., у дні народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 щороку, з 16-00 год. до 20-00 год. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його у частині встановлення графіка зустрічей з донькою скасувати та ухвалити в зазначеній частині нове судове рішення про задоволення позову в редакції відповідно до позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає зокрема те, що оскаржуваним рішенням місцевий суд не вирішив спір по суті, позбавив його права належної участі у вихованні дитини, крім того суд належним чином не мотивував свої висновки і не взяв до уваги наданих ним письмових доказів, через що вважає оскаржуване рішення необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі наразі існує спір щодо участі позивача в вихованні доньки, однак позивачем не надано належних і достатніх доказів вчинення відповідачкою перешкод в спілкуванні позивача з донькою засобами телефонного, поштового, електронного чи іншого зв`язку, при цьому, врахувавши вік ОСОБА_5 , її прив`язаність до матері, розпорядку дня дитини, з урахуванням потреб її віку, а саме режиму сну, прийому їжі, тощо, а також висновок органу опіки і піклування, суд дійшов висновку про необхідність встановлення порядку спілкування позивача з дитиною у визначеному судом графіку за присутності матері, оскільки на даний час спілкування позивача з донькою без присутності матері може призвести до виникнення стресу в дитини, нервування та негативно вплинути на її стан. При цьому судом було враховано ту обставину, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінювати встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, який буде відповідати інтересам дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2019 року, від якого сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також.з матеріалів справи вбачається, що малолітня ОСОБА_5 зареєстрована та проживає з відповідачкою у кв. АДРЕСА_1 .

З висновку служби у справах дітей Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про участь батька у вихованні малолітньої дитини № 102103/37-9030 від 12 листопада 2019 року вбачається, що орган опіки і піклування вважає за доцільне встановити наступний графік зустрічей позивача з малолітньою донькою ОСОБА_3 : кожного понеділка з 16-00 год. до 20-00 год., у присутності матері; кожного четверга з 16-00 год. до 20-00 год., в присутності матері; першої та другої неділі кожного місяця з 16-год. до 20-00 год., у присутності матері.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У положеннях ч. 2, 3 ст. 157 СК України зазначено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 3 зазначеної Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частина 3 статті 9 Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, а у статті 18 даної Конвенції зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

У статті 4 Конвенції «Про контакт з дітьми» зазначено, що дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Таким чином, суд першої інстанції, встановлюючи порядок побачень батька з малолітньою донькою, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю донькою, а також належним чином дослідивши обставини справи та перевірив їх доказами, правильно виходив з того, що між сторонами наразі дійсно існує спір щодо участі позивача в вихованні доньки, однак позивачем не було надано належних, достатніх і допустимих доказів вчинення відповідачкою перешкод у спілкування позивача з донькою.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність визначення порядку побачень батька з донькою, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам, однак при цьому врахував малолітній вік дитини, її прив`язаність до матері, розпорядку дня дитини, з урахуванням потреб її віку, а саме режиму сну, прийому їжі, тощо, а також врахувавши висновок органу опіки і піклування, суд дійшов обґрунтованого висновку про встановлення порядку побачень батька з дитиною у визначеному судом графіку у присутності матері, оскільки на даний час спілкування позивача з донькою без присутності матері може призвести до виникнення стресу в дитини, нервування та негативно вплинути на її стан.

Крім того, суд першої інстанції правильно послався на те, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, який має відповідати інтересам дитини.

Доводи апелянта про те, що оскаржуване рішення містить суперечливі висновки, позаяк місцевим судом одночасно взято до уваги висновок органу опіки і піклування щодо графіку побачень батька з дитиною та, при цьому, судом зазначено те, що визначений органом опіки і піклування графік буде недостатнім для спілкування дитини з батьком, колегія суддів відхиляє, оскільки визначений судом графік побачення позивача з дитиною ґрунтується на висновку органу опіки та піклування, однак розширений і деталізований судом із наданням можливості позивачу бачитися з донькою на її Дні народження щороку 23 травня, що відповідає як інтересам позивача, так і інтересам дитини.

Посилання апелянта на те, що місцевий суд надав перевагу доводам відповідачки над його доводами, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки місцевий суд при ухваленні оскаржуваного рішення виходив насамперед із інтересів дитини відповідно до положень Сімейного кодексу України та міжнародних норм, з урахуванням інтересів обох з батьків, крім того посилання апелянта на те, що оскаржуваним рішенням порушено його права як батька, не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального чи процесуального права, а також вони були предметом дослідження суду першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: