Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6894/19 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 70 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ,

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 30 червня 2020 року суддею Корбутом В.В. у м. Бердичеві,

у справі № 274/6894/19 за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про збільшення розміру та зміну способу стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовом, у якому просила змінити спосіб та розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 січня 2019 року у справі № 274/2304/18, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання або до досягнення двадцяти трьох років за умови, що він буде продовжувати навчання.

В обґрунтування позову зазначила, що вартість навчання сина, яке продовжується за контрактом, зросла з 17300 грн за рік до 18990 грн за навчальний рік. Вона самостійно сплачує за навчання сина, однак розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням суду є недостатнім для розвитку та навчання дитини. У зв`язку з інфляційними процесами у державі, збільшенням витрат за комунальні послуги, подорожчанням рівня життя, необхідністю оплачувати навчання сина, її майновий стан погіршився. Проте, відповідач офіційно працює у військовій частині, отримує заробітну плату 12000 грн, а тому має реальну змогу сплачувати аліменти у розмірі ј частини його заробітку (доходу) до закінчення навчання їх сином.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове про задоволення позову.
Вказав, що ОСОБА_5 стипендію не отримує, працювати та забезпечувати себе самостійно у зв`язку з навчанням можливості не має, а розмір аліментів, що стягуються на його навчання з відповідача за рішенням суду є недостатнім. Вважає, що поза увагою суду залишився факт збільшення вартості навчання сина сторін та покращення майнового стану відповідача. Зокрема зазначив, що відповідач працював у державній установі «Бердичівський виправний центр №108» і його заробітна плата становила 6500 грн на місяць. На даний час ОСОБА_3 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , розмір його середньої заробітної плати становить 12000 грн на місяць, що не спростовано відповідачем. Також вказав, що відзив на позовну заяву відповідачем поданий з порушенням встановлених строків, а надані ним докази не впливають на наявність підстав для збільшення розміру аліментів.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено та із матеріалів справи вбачається, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 січня 2019 року у справі № 274/2304/18, яке набрало законної сили 25 лютого 2019 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 900 грн щомісячно, починаючи з 10 травня 2018 року і до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2021 року, без врахування часу канікул, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років (а.с. 1718). Зазначене рішення було мотивоване тим, що син сторін потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, вартість якого за 2017-2018 роки становить 17300 грн, а відповідач може надавати таку допомогу, оскільки позов визнає.

31 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом про збільшення розміру аліментів встановлених вищевказаним рішенням суду та зміну способу їх присудження.

На час розгляду справи судом повнолітній ОСОБА_4 продовжував навчання (денна форма) у Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна на контрактній основі (а.с. 11, 12-16).

До позовної заяви позивачкою додано копію додаткової угоди № 1 від 13 червня 2019 року до контракту № М210/17-1422с від 08 серпня 2017 року, відповідно до якої вартість навчання за 2019/2020 навчальний рік складає 18990 грн (а.с. 16), копію постанови державного виконавця від 14 серпня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату божника ОСОБА_3 за вищевказаним судовим рішенням, яким встановлено, що боржник отримує дохід від в/ч НОМЕР_1 , довідку про навчання сина.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела існування обставин, які у відповідності до частини першої статті 192 Сімейного кодексу України є підставами для збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 січня 2019 року у справі № 274/2304/18.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, повно та всебічно з`ясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку.

Розглядаючи справу, суд правильно застосував до спірних правовідносин положення ст. 192 СК України та обґрунтовано вважав позов недоведеним і таким, що не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо доведеності обставин для зміни розміру та способу присудження аліментів колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частинами першою та другою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачка не довела суду обставин, на які посилалась як на обґрунтування своїх вимог, та які б давали підстави вважати, що матеріальний стан відповідача покращився, що могло бути підставою для зміни розміру аліментів, зокрема їх збільшення та зміни способу їх присудження.

Даних про неможливість самостійно отримати докази про розмір заробітної плати відповідача та клопотання про їх витребування позивачка та її представник суду не подавали. Разом з тим не можна вважати, що відповідач визнав обставини отримання ним заробітної плати в сумі 12000 грн, оскільки заперечував покращення свого матеріального стану.

Також позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що такі обставини не існували на час ухвалення рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 січня 2019 року, а виникли після цього, у зв`язку з чим покращився матеріальний стан відповідача, який надає змогу останньому сплачувати аліменти у визначені позивачкою спосіб та розмірі.

Наявність у постанові державного виконавця від 14 серпня 2019 року посилання про встановлене місце роботи відповідача (в/ч НОМЕР_1 ) не підтверджує обставин зміни матеріального становища відповідача у сторону покращення. Посилання на зміну роботи відповідачем також не підтверджені та не мають правового значення для вирішення спору, оскільки таке значення у даному випадку має покращення матеріального стану відповідача, на яке посилалась позивачка, проте не довела суду.

Підвищення вартості навчання за 2019/2020 навчальний рік до 18900 грн (у 2018/2019 навчальному році вартість навчання становила 17300 грн), не є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення.

Також позивачкою не надано доказів на підтвердження погіршення свого матеріального стану, а тому посилання на вказану обставину є безпідставними.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Дана справа згідно п. 3 ч.6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 19 жовтня 2020 року.