Справа №: 398/1754/17
провадження №: 2/398/39/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"02" березня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Крімченко С.А.,

з участю секретаря судового засідання Кулікової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

представник позивача- ОСОБА_3 .

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в сумі 364854(триста шістдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 23 коп., проценти за користування позикою в сумі 134926 (сто тридцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять шість) грн. 79 коп., збитки від інфляції в сумі 34238 грн.(тридцять чотири тисячі двісті тридцять вісім) 62 коп. та 3% відсотка річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 32836 грн. 88 коп., а також сплачений при подачі до суду судовий збір в сумі 5688 грн. 56 коп.

Вимоги обґрунтовує тим, що 15.03.2014 року між ним та відповідачем було укладено фактично договіри позики, згідно якого він передав, а відповідач прийняв гроші в сумі 42000грн. 00коп. зі строком повернення до 01.10.2014 року, та 12195 доларів США, зі строком повернення до 01.10.2014 року та зі сплатою відсотків у розмірі 117 доларів США.Факт передачі коштів відповідачеві підтверджується розписками останнього від 15.03.2014 року.

У встановлений строк ОСОБА_2 суму позики не повернув, на телефоні дзвінки не відповідає.Після закінчення встановленого договором позики строку повернення коштів, він набув права вимагати від відповідача повернення боргу.

Крім того, він вважає, що має право на отримання від відповідача відсотків за користування коштами сумі 42000грн. 00коп. у розмірі облікової ставки Національного банку України, оскільки сума наданої позики перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян та розмір процентів за користування коштами не був ними обумовлений в договорі. Сума відсотків за користування позикою в сумі 12195 доларів США оговорена договором та становить 117 доларів США щомісячно. Загальна сума відсотків за користування позикою в сумі 42000грн. 00 коп. та 12195 доларів США за період з 16.05.2014 року по 14.05.2017 року складає 134926грн. 79коп.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи викладене відповідач повинен сплатити позивачу 3% річних за період з 02.10.2014року по 14.05.2017 року на суму 32836 грн. 88 коп. Індекс інфляції за період з жовтня 2014 року по квітень 2017 року позивач просить стягнути лише щодо невиконання зобов`язання про повернення боргу в сумі 42000грн. 00коп., що становить 34238грн. 62коп.

Крім того, 18.05.2017 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу на праві приватної власності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 18 травня 2017 року справа №398/1754/17 (провадження №2/398/1871/17) розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Голосеніній Т.В.

1 червня 2017 року відкрито провадження у справі(а.с.24)

Ухвалою суду від 02.06.2017 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено повністю(а.с.26)

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 14.12.2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено повністю.

10.01.2018 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що відповідач не був належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, представник відповідача зазначає, що жодного договору позики між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено не було, а боргові розписки, які позивач надав як доказ укладення договору, не можуть бути належним доказом, оскільки їх походження є сумнівним, а оригінальність підпису відповідача належним чином не підтверджена(а.с.50)

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 25.01.2018 року заочне рішення від 14.12.2017 року було скасоване(а.с.102).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 24.10.2018 року в зв`язку з закінченням повноважень судді Олександрійського міськрайонного суду Голосеніної Т.В. справа №398/1754/17 (провадження №2/398/1068/18) розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Крімченко С.А.

Ухвалами суду від 11.05.2019 року та 27.09.2019 року до початку розгляду справи по суті призначалися судові почеркознавчі експертизи.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просять його задоволити .

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

15.03.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договори позики, що підтверджується оригіналами розписок останнього, які долучено до матеріалів справи(а.с.8-9).

Згідно вказаних договорів ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 42000 грн. 00 коп. зі строком повернення до 01.10.2014 року, та грошові кошти в сумі 12195 доларів США, зі строком повернення до 01.10.2014 року та зі сплатою відсотків у розмірі 114 доларів США.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальникам.

В постанові № 6-63 цс 13 від 18 вересня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію, яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України, про те, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

З позовної заяви вбачається, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання та не повернула борг протягом обумовленого періоду.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов`язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання.

Суд, враховує, що у позасудовому порядку спір між сторонами вирішено не було, в зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав. З часу звернення позивача до суду та отримання відповідачем копії позову, останній позику не повернув, належних доказів про повернення позики не надав. Наявність у позивача розписки свідчить про неповернення відповідачем боргу.

Як свідчать написані особисто відповідачем розписки, останній зобов`язався повернути позивачу суму боргу саме в тому грошовому еквіваленті, в якому її отримав.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

При вирішенні справи суд також враховує правову позицію Верховного Суду України у справі за № 6-284цс17. Так, згідно з ст.524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим ч.2 ст.524 та ч.2 ст.533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно інформації з офіційного сайту Національного банку України(https://bank.gov.ua) офіційний курс гривні на 18.05.2017 року по відношенні до долара становив: 100 доларів США за 2647,4312грн.

Отже, сума боргу в розмірі 12195 долара США в еквіваленті до гривні станом на 18.05.2017 року становить 322854,23грн. (12195 х 26,474312).

Враховуючи викладене, загальна сума заборгованості за договорами позики на день звернення позивача до суду становить 364854,23грн.(42000 + 322854,23).

Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов`язання обмежується поверненням боргу.

Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України.

Так, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Передбачене у цій нормі право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою з урахуванням норм ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів та порядку їх сплати, а не обрання ними іншого способу оплати (наприклад, у твердій грошовій сумі без відносно до суми боргу), оскільки закон - ст. ст. 536, 1048 ЦК України визначає,що плата за користування чужими грішми встановлюється і нараховується у вигляді процентів на основну суму боргу.

Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.

Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України № 6-36цс14 від 02 липня 2014 року.

В даному випадку договором позики на суму 42000грн., який викладено у вигляді боргової розписки, непередбачено сплату процентів за користування грошовими коштами, а тому позикодавець, звертаючись до суду з позовом про стягнення суми боргу просив також стягнути проценти за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно інформації з офіційного сайту Національного банку України(https://bank.gov.ua) облікова ставка Національного банку України була такою: з 15.04.2014 року 9,5 % річних; з 17.07.2014 року 12,5 % річних; 13.11.2014 року 14,0 % річних; з 06.02 2015 року 19,5 % річних; з 04.03.2015 року - 30% річних; з 28.08.2015 року 27 % річних; з 25.09.2015 року 22% річних; з 30.10.2015 року 22 % річних; з 18.12.2015 року 22% річних; з 29.01.2016 року 22% річних; з 04.03.2016 року -22 % річних; з 22.04.2016 року 19% річних; з 27.05.2016 року 18% річних; з 24.06.2016 року 16,5% річних; з 29.07.2016 року 15,5% річних; з 16.09.2016 року 15% річних; з 28.10.2016 року 14% річних; з 09.12.2016 року 14% річних; з 27.01.2017 року 14% річних; з 03.03.2017 року 14% річних; з 14.04.2017 року 13 % річних;

Станом на день розгляду справи докази повернення суми позики в розмірі 42000грн. суду не надані, а тому позивач має право вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування вказаною сумою позикою за період з 16.05.2014 року по 14.05.2017 року, тобто за 1095 днів, на загальну суму 23416 грн. 99коп.:

з 16.05.2014 року по 16.07.2014 року 677,75грн.(42000 х 0,95 : 365 х 62);

з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року - 1711,64грн. (42000 х 0,125 : 365 х 119);

з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року 1369,31 грн. (42000 х 0,14 : 365 х 85);

з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року 583,40грн. (42000 х 0,195 : 365 х 26);

з 04.03.2015 року по 27.08.2015 року 6110,14грн. (42000 х 0,30 : 365 х 177);

з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року 869,92грн. (42000 х 0,27 : 365 х 28);

з 25.09.2015 року по 21.04.2016 року 5316,16грн. (42000 х 0,22 : 365 х 210);

з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року 765,20 грн. (42000 х 0,19 : 365 х 35);

з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року 579,94грн. (42000 х 0,18 : 365 х 28);

з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року 664,52грн. (42000 х 0,165 : 365 х 35);

з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року 873,94грн. (42000 х 0,155 : 365 х 49);

з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року 724,93грн. (42000 х 0,15 : 365 х 42);

з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року 2706,41грн. (42000 х 0,14 : 365 х 168);

з 14.04.2017 року по 14.05.2017 року 463,73грн. (42000 х 0,13 : 365 х 31).

Згідно договору позики на суму 12195 доларів США, відповідач зобов`язався сплачувати відсотки за користування вказаною сумою у розмірі 117 доларів США щомісячно. Враховуючи вказане, сума відсотків за користування позикою в сумі 12195 доларів США за період з 16.05.2014 року по 14.05.2017 року, тобто за 36 місяців, складає: 4212 доларів США(117 х 36), що еквівалентно 111509,80грн.(4212 х 26,474312).

Враховуючи викладене загальна сума відсотків за користування позиками, які відповідач повинен сплатити відповідачу, становить 134926,79 (23416,99 + 111509,80).

Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стосовно вимог позивача про стягнення 3% річних від простроченої суми боргу, суд також не має законних підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Враховуючи викладене сума 3% річних за період з 16.05.2014 року по 14.05.2017 року, тобто за 1095 днів, становить 32836,88грн.(3780,00 + 29056,88), з яких:

за договором позики у сумі 42000,00грн.: 3780,00грн.(42000 х 0,03 : 365 х 1095);

за договором позики у сумі 12195,00 доларів США: 1097,55 доларів США(12195 х 0,03 : 365 х 1095), що еквівалентно 29056,88грн.(1097,55 х 26,474312).

Індекс інфляції за період з жовтня 2014 року по квітень 2017 року включно становив:

за жовтень 2014 року 102,4 %, за листопад 2014 року - 101,9%, за грудень 2014 року 103,0%, за січень 2015 року 103,1%, за лютий 2015 року 105,3%, за березень 2015 року 110,8%, за квітень 2015 року 114,0%, за травень 2015 року 102,2%, за червень 2015 року 100,4%, за липень 2015 року 99%, за серпень 2015 року 99,2%, за вересень 2015 року 102,3%, за жовтень 2015 року 98,7%, за листопад 2015 року 102,0%, за грудень 2015 року 100,7%, за січень 2016 року 100,9%; за лютий 2016 року 99,6%; за березень 2016 року 101,0%; за квітень 2016 року -103,5%; за травень 2016 року 100,1%; за червень 2016 року 99,8%; за липень 2016 року 99,9%; за серпень 2016 року 99,7%; за вересень 2016 року 101,8%; за жовтень 2016 року 102,8%; за листопад 2016 року 101,8%; за грудень 2016 року 100,9%; за січень 2017 року 101,1%; за лютий 2017 року 101,0%; за березень 2017 року 101,8%; за квітень 2017 року 100,9%.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь індекс інфляції в зв`язку з невиконанням зобов`язань щодо повернення боргу на суму 42000грн. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Враховуючи викладене сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає за період з жовтня 2014 року по квітень 2017 року включно становить 76238,62, отже, збитки від інфляції за договором позики на суму 42000 становлять 34238,62(76238,62 42000).

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком інфляційних нарахувань, оскільки вони здійснені відповідно вимог законодавства та відповідачем не спростовані.

Суд не бере до уваги посилання відповідача, як на підставу відмови в задоволенні позовних вимог, на те, що жодного договору позики між ним та ОСОБА_4 укладено не було, а боргові розписки, які позивач надав як доказ укладення договору, він не писав та не підписував , оскільки відповідачем двічі було заявлено клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, але експертиза не була виконана з вини відповідача, так як останній не оплатив вартість експертизи.Будь-яких доказів на спростування вимог позивача суду відповідач не надав.

З врахуванням зазначених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, то з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 5688 грн. 56 коп.

Керуючись ст.ст. 10-14, 141, 223,258, 264, 265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в сумі 364854(триста шістдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 23 коп., проценти за користування позикою в сумі 134926 (сто тридцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять шість) грн. 79 коп., збитків від інфляції в сумі 34238 грн.(тридцять чотири тисячі двісті тридцять вісім) 62 коп. та 3% відсотка річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 32836 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 5688 грн. 56 коп. процесуальних витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 02.03.2020 року.

Учасники справи:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія НОМЕР_3 , видане на підставі рішення Ради адвокатів Кіровоградської області №15/3 від 02.07.2018 року.

Суддя