ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1147/20
Провадження №2/477/580/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді - Глубоченка С.М.

за участі секретаря судового засідання - Оселедченко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про визнання осіб такими,

що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зокрема, житловим будинком, який розташований в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві власності належить частина спірного житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що відповідачі не проживають в спірному житловому будинку з 2007 року, тому вони втратили право на користування ним.

Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі та в порядку спрощеного позовного провадження справа призначена до розгляду з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позов визнали повністю з підстав викладених в ньому та не заперечували щодо його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Позивачу ОСОБА_1 належить частина житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою із рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 липня 1994 року по справі №2-210 (а.с.10).

Відповідно до відомостей, що містяться у довідці виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 28 січня 2020 року №80-02-42 відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані але не проживають в будинку АДРЕСА_1 (а.с.12).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2000 року, який рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 березня 2020 року розірвано (а.с.4,47-49).

Згідно акту про не проживання осіб від 17 січня 2020 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані, але не проживають з 2007 року в спірному житловому будинку відсутні їхні особисті речі та спальне місце (а.с.11).

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім членом сім`ї власника, а відповідач ОСОБА_3 - членом сім`ї власника.

Спірний житловий будинок не має правового статусу державного або громадського житлового фонду, а відноситься до приватного житлового фонду, користування яким регламентується главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно статей 71,72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право на житлове приміщення, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні.

Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд уважає доведеним факт не проживання відповідачів в спірному будинку більше одного року без поважних причин.

Крім цього, у відповідності до частини третьої статті 15 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначено статтею 49 ЦПК України, зокрема, пунктом 1 частини 1 передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23 вересня 2020 року, відповідачі визнали позов повністю.

Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На думку суду, визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Так, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням унормовано приписами глави 6 ЖК України та статтею 402 ЦК України, а причини не проживання відповідачів у спірному житловому будинку є неповажними.

З огляду на викладене, суд приймає визнання позову відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ураховуючи викладені обставини, оцінивши та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його повного задоволення.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів у рівних долях підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову в сумі 840,80 грн.

Відповідно до статей 319, 391, 405 ЦК України, керуючись статтями 258, 259, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , зареєстрована за місцем проживання в АДРЕСА_1 , (фактичне місце проживання в АДРЕСА_3 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_3 , зареєстрована за місцем проживання в АДРЕСА_1 , (фактичне місце проживання в АДРЕСА_3 ).

Повне рішення складено 23 вересня 2020 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО