Житомирський апеляційний суд
Категорія 5 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №295/15904/16-ц за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області до ОСОБА_1 , ПАТ «Житомирінвест», за участю третьої особи ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 10 квітня 2019 року, яке ухвалене суддею Перекупка І.Г. у м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області звернулося з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення та зменшення позовних вимог від 26.03.2018 року, просило витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна вбудований в адмінприміщення з вбудованою їдальнею (літ. А) об`єкт цивільної оборони, а саме: підвальне приміщення № НОМЕР_1 площею 219,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) у власність держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що вказані приміщення були відчужені на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2002 року, укладеного між ВАТ «Житомирводбуд», правонаступником якого є ПАТ «Житомирінвест», та ОСОБА_1 . Зазначає, що приміщення площею 219,50 кв.м., яке знаходиться в адмінбудинку з вбудованою їдальнею, є об`єктом цивільної оборони, який не увійшов до статутного капіталу ВАТ «Житомирводбуд» та залишився у даного товариства на балансі як об`єкт права державної власності. Факт відчуження об`єкта був прихований ВАТ «Житомирводбуд» від Регіонального відділення Фонду держмайна України по Житомирській області. Таким чином, оскільки майно вибуло з володіння власника поза його волею, позивач просив на підставі ст. 388 ЦПК України витребувати його з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою суду від 30 червня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 , чоловіка відповідача ОСОБА_1 з тих підстав, що рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки, оскільки спір у справі стосується майна, яке придбано ними за час шлюбу.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 квітня 2019 року позов було задоволено. Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна вбудований в адмінприміщення з вбудованою їдальнею (літ. А) об`єкт цивільної оборони, а саме: підвальне приміщення № НОМЕР_1 площею 219,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) у власність держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ПАТ «Житомирінвест» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області судовий збір по 689,00 грн. з кожного.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 квітня 2019 року було відмовлено.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29 січня 2020 року було задоволено заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області про виправлення описки у заочному рішенні суду від 10.04.2019 року та викладено другий абзац резолютивної частини рішення від 10 квітня 2019 року в наступній редакції:

«Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна вбудований в адмінприміщення з вбудованою їдальнею (літ. А), зареєстроване в комплексі (реєстраційний номер майна: 5705222), об`єкт цивільної оборони, а саме: підвальне приміщення № НОМЕР_1 площею 219,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) у власність держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області».

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, третя особа у справі ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивач під час розгляду справи не надав жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що у ОСОБА_1 знаходиться об`єкт цивільної оборони протирадіаційне укриття площею 212 кв.м, оскільки таке приміщення у відповідача по справі взагалі відсутнє, як і відсутнє приміщення площею 231,8 кв.м. у адмінприміщенні з вбудованою їдальнею. Отже, жодного приміщення, яке б за площею співпадало б з приміщенням об`єкта цивільної оборони, зазначеного за даними характеристиками у обліковій картці від 29.01.1986 року та в паспорті протирадіаційного укриття №ЖТ-21013, та знаходилось у власності відповідача на час розгляду справи не було встановлено та за даними критеріями не ідентифіковано, а тому висновок суду про наявність підстав для витребування спірного майна із володіння ОСОБА_1 є помилковим.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській областіпросив апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд врахував законодавчу заборону на приватизацію об`єктів цивільної оборони, а також те, що вартість майна цілісного майнового комплексу зменшилася на вартість об`єктів, які не підлягали приватизації, що відповідало положенням п.39 Методики оцінки вартості об`єктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 1995 року №36, яка діяла на час приватизації. Також позивач звертає увагу на той факт, що спірний об`єкт обліковується в Єдиному реєстрі об`єктів державної власності та дане протирадіаційне укриття перебувало на обліку в штабі цивільної оборони Богунського району м. Житомира.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимого, суд першої інстанції виходив з того, що приміщення площею 219,50 кв.м., яке знаходиться в адмінбудинку з вбудованою їдальнею за адерсою: АДРЕСА_2 , та належить відповідачу ОСОБА_1 , є об`єктом цивільної оборони, який не увійшов до статутного капіталу ВАТ «Житомирводбуд» в процесі приватизації та залишився у даного товариства на балансі як об`єкт права державної власності. Оскільки спірне майно вибуло з володіння власника поза його волею на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2002 року, укладеного між ВАТ «Житомирводбуд» та ОСОБА_1 , факт відчуження якого був прихований від Регіонального відділення Фонду держмайна України по Житомирській області, суд дійшов висновку про наявність підстав для витребування у власність позивача спірного майна з чужого незаконного володіння на підставі ст. 388 ЦК України.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до ст.184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Нерухоме майно функціонує у натурально-речовій та вартісній формі. Фізичні характеристики об`єкта нерухомості включають, зокрема, місце розташування, форму, розміри, тобто визначають конкретні показники залежно від об`єкта нерухомості. Сукупність цих характеристик визначає індивідуальні ознаки об`єкту нерухомості, тобто ці ознаки характеризують та відрізняють різні об`єкти нерухомості, що дає змогу їх ідентифікувати.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що 24 грудня 2002 року між Відкритим акціонерним товариством «Житомирводбуд» (продавець) та суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу, який посвідчений у нотаріальному порядку, за умовами якого продавець передав у власність (продав), а покупець прийняла у власність (купила) частину приміщень, загальною площею 4014,9 кв.м., що входять до цілісного майнового комплексу Дочірного підприємства «Автобаза» ВАТ «Житомирводбуд», в тому числі адмінбудинок з вбудованою їдальнею, цегляного, літ. «А», загальною площею 1354,5 кв.м, яке заходиться в АДРЕСА_2 (а.с.64-65).

У договорі купівлі-продажу також зазначається, що нежиле приміщення, яке є предметом продажу, належить ВАТ «Житомирводбуд» на підставі Наказу Фонду державного майна України від 24 вересня 1996 року за № 309-ЗВАТ, Переліку нерухомого майна, що передається у власність ВАТ «Житомирвобуд» (по структурному підрозділу ДП «Житомирська автобаза») від 27 березня 2002 року за №04/1057, зареєстрованих в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 04.04.2002 року за реєстром № 984, листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області від 23.12.2002 року за вих. № 04/3743 про внесення змін до переліку нерухомого майна від 27.03.2002 року, вих. № 04/1057. Продаж здійснено за домовленістю сторін на суму 720000 грн, в тому числа на суму 200000 грн. за продаж адмінбудинку з вбудованою їдальнею. Право власності на нерухоме майно було зареєстровано КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» за покупцем 04 травня 2004 року, за реєстраційним номером 5705222 (а.с.67).

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 13.09.2016 року відповідач ОСОБА_1 припинила свою діяльність як фізична особа-підприємець (а.с.7-8).

Відповідно до поетажного плану та журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень інвентаризаційної справи №14597, до адмінбудинку з вбудованою їдальнею, цегляного, літ. «А», загальною площею 1354,5 кв.м, яке заходиться в АДРЕСА_2 увійшли наступні приміщення: підвальне приміщення площею 466,4 кв.м. та яке складається зі сходової клітки 1 площею 12,3 кв.м., приміщення 2 площею 219,5 кв.м, приміщення 3 площею 234,6 кв.м; приміщень першого поверху, загальною площею 443,9 кв.м. та другого поверху, загальною площею 444,2 кв.м. (а.с.69-77).

Зі змісту довідки характеристики № 14597 від листопада 2002 року, яка видана Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації на замовлення ВАТ «Житомирводбуд» для представлення в Житомирську нотаріальну контору вбачається, що за ВАТ «Житомирводбуд» зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, в тому числі на адмінбудинок з вбудованою їдальнею під літ. «А», загальною площею 1354,5 кв.м. За заявою власника відчужується приміщення цілісного майнового комплексу літ. «А», «Б», «Д», «Ж», 3,3 загальною площею 4014,9 кв.м. Дана довідка не містить будь-яких застережень про перебування у складі приміщень адмінбудинка з вбудованою їдальнею об`єкта цивільної оборони.

Так позивач на підтвердження своїх вимог надав паспорт протирадіаційного укриття №ЖТ-21013, зі змісту якого слідує, що об`єкт цивільної оборони розташований в двоповерховому приміщенні, розрахований на 250 чоловік та має загальну площу 212 кв.м. Проте, облікова картка протирадіаційного укриття від 29.01.1986 року та витяг з Реєстру державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, станом на 27.07.2016 року, взагалі не містять будь-яких ідентифікуючих ознак та технічних характеристик зазначених у них захисних споруд цивільного захисту (а.с.10,29 зворот, а.с.30).

Отже, жодного приміщення, яке перейшло у власність відповідача ОСОБА_1 , яке б за площею співпадало б з приміщеннями колишнього об`єкта цивільної оброни, не встановлено та за даним критерієм не ідентифіковано.

Віндикаційний позов - це позов неволодіючого власника до незаконно володіючої майном особи з метою відновлення порушеного володіння річчю шляхом вилучення її в натурі.

Позивач вправі самостійно обирати шлях досягнення кінцевої мети, тобто обирати більш вигідний позов і долати обмеження, встановлені щодо іншої вимоги, яка ґрунтується на тих же самих фактах, зокрема шляхом пред`явлення віндикаційного позову без визнання недійсним правочинів, на підставі яких відповідач набув право власності.

Право позивача на витребування спірного майна визначено нормами матеріального права, зокрема статтями 387, 388 ЦК України.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (стаття 41 Конституції України).

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Норма статті 388 ЦК України може застосовуватися як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Отже, витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Окрім того, відповідно до п.3 частини першої ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Власник має право витребувати своє майно в усіх випадках від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави (стаття 387 ЦК України) та від особи, яка набула його безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати (частина третя ст.388 ЦК України).

Якщо майно відчужено за відплатним договором, то відповідно до частини першої ст.388 ЦК України власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею (було загублено, викрадене, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом).

Як встановлено судом першої інстанції, спільним рішенням Регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області та голови ради організації орендарів Орендного підприємства «Житомирводбуд» від 04 червня 1996 року №193-АТ було створено Відкрите акціонерне товариство «Житомирводбуд» з передачею йому цілісного майнового комплексу ОП «Житомирводбуд» (а.с.41). ВАТ «Житомирводбуд» був переданий цілісний майновий комплекс Орендного підприємства «Житомирводбуд» вартістю 878 874 900 тис. крб.

Із акту оцінки вартості майна ОП «Житомирводбуд», затвердженого наказом Регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області від 15 грудня 1995 року №289-АО, вбачається, що вищевказана вартість цілісного майнового комплексу була зменшена на вартість, у тому числі, об`єктів, які не підлягали приватизації на суму 22 072 370 тис. крб., що відповідало Методиці оцінки вартості майна об`єктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 1995 року №36, яка була чинною на час приватизації (а.с.37-39).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна», який діяв на час вирішення спірних правовідносин, приватизації не підлягали захисні споруди цивільного захисту, тобто чинним законодавством була встановлена пряма заборона на приватизацію об`єктів цивільної оборони.

Згідно розрахунку (без дати та номеру) вартості приміщення ГО по автобазі ОП «Житомирводбуд», які не приватизуються, залишкова вартість приміщення цивільної оборони (підвалу), яке розташоване в адмінприміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , становила 373 140,0 т.крб. (а.с.31 зворот).

Відповідно до інвентаризаційного опису основних засобів автобази ОП «Житомирводбуд» станом на 01.11.1995 року, вартість будинку їдальні становить крб (а.с.15)

У переліку об`єктів нерухомого майна № 04/1057 від 27.03.2003 року, що передавалося у власність ВАТ «Житомирводбуд» (по структурному підрозділу ДП «Житомирська автобаза») зазначався будинок їдальні, балансова вартість якого станом на 01.09.1995 року становила 2 514 555 500 крб, а вартість за якою об`єкт включено до статутного фонду 1 НОМЕР_2 (а.с.14 зворот). В подальшому, на підставі звернення ДП «Автобаза» ВАТ «Житомирводбуд» та технічної документації, Регіональним відділення ФДМУ по Житомирській області до переліку нерухомого майна № 04/1057 від 27.03.2003 року були внесені зміни та замість «Будинок їдальні» було зазначено «Адмінбудинок з вбудованою їдальнею».

Окрім того, до матеріалів позовної заяви наданий паспорт протирадіаційного укриття №ЖТ-21013, в якому зазначена адреса сховища АДРЕСА_2 , об`єкт вбудований в двоповерховому приміщенні та має площу 212 кв.м. (а.с.30).

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач недостатньо визначив фізичні характеристики об`єкта нерухомості, який необхідно витребувати у відповідача, зокрема не співпадають загальний розмір приміщення та його складові частини, а форма їх взагалі не зазначена, тобто відсутні індивідуальні характеристики, за якими суд міг би ідентифікувати об`єкт цивільної оборони.

Посилання суду першої інстанції на те, що розрахунок вартості приміщень ГО по автобазі ОП «Житомирводбуд» та інвентаризаційний опис основних засобів автобази ОП «Житомирводбуд», який складений станом на 01.11.1995 року, дає можливість ідентифікувати по вартості об`єкт цивільної оборони, який був розташований в приміщенні їдальні, а в подальшому був відчужений за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 як адмінбудинок з вбудованою їдальнею є безпідставним, оскільки у вказаних письмових доказах міститься лише вартісна оцінка об`єкту нерухомості, яка не містить прив`язки до фізичних характеристик, таких як розміщення, розміри тощо, які б надавали суду можливість ідентифікувати, тобто ототожнити спірне майно, яке просить витребувати позивач у відповідача, з об`єктом цивільної оборони.

Крім того, із матеріалів справи слідує, що спірне майно було передано ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 24.12.2002 року, продавцем за яким є ВАТ «Житомирводбуд», а тому не можна стверджувати, що є доведеним фактом вибуття об`єкта права власності від особи, якій воно передано власником, поза волею цієї особи.

Отже висновок суду першої інстанції про наявність підстав для витребування у відповідача згідно ст. 388 ЦК України на користь позивача спірного нерухомого майна є помилковим.

Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову з вищевказаних підстав (п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області до ОСОБА_1 , ПАТ «Житомирінвест», за участю третьої особи ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 травня 2020 року.

Головуючий Судді