Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2020 Справа №607/2473/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Тернопільської міської ради про визнання права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлої бабусі ОСОБА_2 , спадщину прийняла, оскільки на час смерті проживала разом із спадкодавцем, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Зазначає, що оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у її батька, ОСОБА_3 , з яким на даний час у них напружені стосунки та він не бажає надавати їй необхідні документи.

В судове засідання позивач та її представник адвокат Дяків О.Я. не з`явилися, однак подали суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Тернопільської міської ради не з`явився, із невідомих на те суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 10 травня 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №502.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 21 квітня 2016 року, який було посвідчено державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Новак О.В., зареєстрований у реєстрі за №4-807, згідно якого належну їй на праві приватної власності 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, спадкоємцем майна за заповітом ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла, оскільки на час смерті спадкодавця проживала разом із нею за адресою АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою №443 від 12.05.2017 року, виданою ДП 3 ЖЕК 13 ЖБК.

15 травня 2017 року, після смерті ОСОБА_2 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою, заведено спадкову справу №327/2017, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті бабусі, ОСОБА_1 звернулася до Першої тернопільської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Постановою державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцького А.Я. від 23 грудня 2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Згідно довідки №3110 від 11 жовтня 2019 року виданої ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», станом на 29.12.2012р. власником квартири АДРЕСА_1 є в рівних частках гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Право власності належить на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 28 травня 1997 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 28 травня 1997 року за №23145.

Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на житло від 28 травня 1997 року, квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , належить за правом спільної сумісної власності гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , записана у реєстрову книгу за №23145.

Згідно дублікату технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , він був виготовлений на замовлення ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» 19 серпня 1997 року. Відповідно до експлікації приміщень квартири загальна площа квартири становить 58,7 кв.м., житлова 42,7 кв.м.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що ОСОБА_1 не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа, тому позивач змушена звертатись в суд за захистом свої невизнаних прав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому її право підлягає судовому захисту шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1261 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Головуючий суддяВ. М. Позняк