ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 травня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/4243/19

Головуючий у першій інстанції - Філатова Л. Б.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/45/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

сторони:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Філатової Л.Б. від 23 вересня 2019 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 23 вересня 2019 року, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 06.05.2011 року у розмірі 49 345 грн. 91 коп., яка складається із наступного: 1 847 грн. 26 коп. - заборгованість за кредитом, 43 772 грн. 65 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 900 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 326 грн. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути на свою користь із відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви. Вимоги заявленого позову АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 06.05.2011 року, ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 4 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач вказує, що у зв`язку із порушеннями відповідачем зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 станом на 30.04.2019 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 49 345 грн. 91 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.09.2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.05.2011 року в сумі 1 847 грн. 26 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 71 грн. 91 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції від 23.09.2019 року в частині відмови у стягненні суми заборгованості за кредитним договором та ухвалити у вказаній частині позовних вимог нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Доводи апеляційної скарги вказують, що у оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції від 23.09.2019 року є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зазначають, що підписуючи анкету-заяву, відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку щодо умов кредитування, і за даних обставин відсутність підпису ОСОБА_1 на відповідних Умовах та Тарифах не свідчить про неукладеність договору. Доводи апеляційної скарги містять в собі посилання на висновки, викладені в постановах Верховного Суду: у справі №356/1635/16-ц від 10.04.2019 року, у справі №428/2873/17 від 28.03.2019 року, у справі №755/2720/16-ц від 06.02.2018 року, у справі №666/388/16-ц від 17.04.2019 року. При цьому доводи апеляційної скарги стверджують, що не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами; саме по собі посилання на неознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин; Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Доводи апеляційної скарги містять в собі посилання на висновки Верховного Суду, викладені в постанові у справі №415/5971/17. З посиланням на статті: 1048, 1054, 1069 ЦК України доводи апеляційної скарги вказують про обґрунтованість вимог заявленого банком позову, в тому числі, і про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом. При цьому доводи апеляційної скарги стверджують, що встановивши отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача лише заборгованість за кредитом, необґрунтовано відмовивши у задоволенні решти позовних вимог, в тому числі, і у стягненні на користь банку заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», в якому відповідач просить апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення у зв`язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.09.2019 року.

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, справа за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.09.2019 року у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.143,144), ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» отримали копії ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що між сторонами даного спору 06.05.2011 року було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. При цьому 06.05.2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.7), також 06.05.2011 року відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN8028 (а.с.8).

Як вбачається із наданого позивачем суду розрахунку заборгованості відповідача за договором №б/н від 06.05.2011 року (а.с.5-6), у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного із банком договору, станом на 30.04.2019 року сума заборгованості за даним договором становить 49 345 грн. 91 коп., яка складається із наступного: 1 847 грн. 26 коп. - заборгованість за кредитом, 43 772 грн. 65 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 900 грн. - нарахована комісія, заборгованість по штрафам - 2 826 грн.

З виписки по карті ОСОБА_1 за період з 01.05.2011 року по 23.07.2019 року вбачається, що відповідач користувався платіжною карткою та частково поповнював картковий рахунок (а.с.75-78).

Згідно довідки позивача від 23.07.2019 року (а.с.79), ОСОБА_1 згідно кредитного договору №б/н від 06.05.2011 року, отримав картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 09.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.101-102), позивачем надано виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 01.10.2014 року по 01.07.2019 року. Основною картою відповідача зазначено карту № НОМЕР_1 . Як вбачається з даної виписки, 15.08.2018 року вказано автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти НОМЕР_4 (а.с.102, зворот).

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.09.2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.05.2011 року в сумі 1 847 грн. 26 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 71 грн. 91 коп. судового збору.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків рішення суду першої інстанції від 23.09.2019 року в частині відмови у задоволенні вимог заявленого позову фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 23.09.2019 року у оскаржуваній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що підписуючи анкету-заяву, відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку щодо умов кредитування, і за даних обставин відсутність підпису ОСОБА_1 на відповідних Умовах та Тарифах не свідчить про неукладеність договору. При цьому доводи апеляційної скарги стверджують, що не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами; саме по собі посилання на неознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин; Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. З посиланням на статті: 1048, 1054, 1069 ЦК України доводи апеляційної скарги вказують про обґрунтованість вимог заявленого банком позову, в тому числі, і про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом. При цьому доводи апеляційної скарги стверджують, що встановивши отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача лише заборгованість за кредитом, необґрунтовано відмовивши у задоволенні решти позовних вимог, в тому числі, і у стягненні на користь банку заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 23.09.2019 року у оскаржуваній частині, виходячи із наступного.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції, при вирішенні даного спору по суті, судом було прийнято до уваги приписи ч.1,ч.2 статті 207, статей: 526, 549, 626, 628, ч.1 статті 633, статей: 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 та фактичні обставини справи.

Судом першої інстанції зазначено, що в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті - заяві відповідача від 06.05.2011 року (а.с.7) процентна ставка і комісія не зазначені, крім того, у вказаній анкеті - заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, заявляючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача на користь позивача відсотки, нараховану пеню та комісію, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

Обґрунтовуючи вимоги заявленого позову у вказаній частині, позивач посилається на витяг з Тарифів банку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Правила користування платіжною карткою. Витяг з Тарифів банку та Правила користування платіжною карткою у матеріалах справи відсутні. При цьому в матеріалах справи міститься довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN8028, ОСОБА_1 (а.с.8).

Як зазначено у позовній заяві (а.с.2-4), ОСОБА_1 отримав кредит відповідно до договору без номеру. За даних обставин суд першої інстанції обґрунтовано зазначив у рішенні від 23.09.2019 року, що матеріали справи не містять в собі відповідних підтверджень відносно того, що саме вказана довідка (а.с.8) має відношення до анкети-заяви відповідача, а також і до договору, за яким позивач просить стягнути на свою користь кошти з відповідача. Також матеріали даної справи не містять в собі відповідних підтверджень відносно того, що відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.7), розумів умови кредитування, зокрема, і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, а також щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначених в документах, які додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. При цьому суд першої інстанції вказав у рішенні від 23.09.2019 року, що роздруківка з сайту позивача не може вважатись належним доказом по справі, оскільки зміст даного документу залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що по справі відсутні належні докази, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN8028 (а.с.8), має відношення до анкети-заяви відповідача, а також і до договору, за яким позивач просить стягнути на свою користь кошти з відповідача. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в позовній заяві та в розрахунку заборгованості відповідача станом на 30.04.2019 року, наданого АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження вимог заявленого позову (а.с.2-4,5-6), вказано, що ОСОБА_1 отримав кредит відповідно до договору без номеру від 06.05.2011 року. Належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні статей: 77,78,80 ЦПК України відносно того, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN8028 підписана відповідачем саме до договору №б/н від 06.05.2011 року, за яким позивач просить стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості, суду надано не було. Також необхідно зазначити, що складовими договору між сторонами даного спору, відповідно до анкети-заяви від 06.05.2011 року (а.с.7), є дана заява, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи, при цьому довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN8028 не зазначена складовою укладеного між сторонами договору. Крім того, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором №б/н від 06.05.2011 року (а.с.5-6), починаючи з травня 2011 року, відсоткова ставка становила 30%, з вересня 2014 року - 34,8 %, а з квітня 2015 року - 43,20%. При цьому довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN8028 не містить в собі вказаних розмірів відсоткової ставки.

Згідно довідки позивача від 23.07.2019 року (а.с.79), ОСОБА_1 згідно кредитного договору №б/н від 06.05.2011 року, отримав картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 09.2017 року. Суд першої інстанції зазначив у рішенні від 23.09.2019 року, що при наданні позивачем відповідачу вказаних карток, розмір відсотків сторонами не обумовлювався, при цьому посилання позивача на Умови та правила надання банківських послуг при визначенні розміру відсотків не є домовленістю сторін про їх розмір та порядок сплати.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що за даних обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті - заяві (а.с.7) відповідної домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та їх розмір, наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може бути розцінено судом, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказані обставини.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору і щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як в даному випадку, в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони до запропонованого договору.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин судом першої інстанції було враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

За даних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків в сумі 43 772 грн. 65 коп., пені та комісії в сумі 900 грн., а також штрафів у загальній сумі 2 826 грн.

Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також приймаючи до уваги положення частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. А саме, про задоволення вимог заявленого позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми непогашеного тіла кредиту за кредитним договором від 06.05.2011 року в розмірі 1 847 грн. 26 коп.

Доводи апеляційної скарги вказують, що підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку щодо умов кредитування, і за даних обставин відсутність підпису відповідача на відповідних документах не може свідчити про неукладеність договору. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині, оскільки частково задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції виходив не з обставин неукладеності договору, а послався на те, що позивачем не доведено по справі розміру відсотків, пені та комісії, а також штрафів, на які погодився відповідач, підписуючи 06.05.2011 року анкету-заяву, в якій дані істотні умови договору не зазначені.

Доводи апеляційної скарги містять в собі посилання на висновки Верховного Суду, викладені в постанові у справі №415/5971/17. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині. Оскільки у даній справі відповідач ОСОБА_1 заперечує проти вимог заявленого позову, зазначаючи при цьому, що Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку, Правила користування платіжною карткою йому для ознайомлення та погодження при поданні заяви на кредитування банком надані не були, і за даних обставин відповідач не брав на себе обов`язку щодо їх виконання.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на ч.1 статті 1048 ЦК України зазначають, що встановивши отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача лише заборгованість за кредитом, необґрунтовано відмовивши у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь банку заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 23.09.2019 року у оскаржуваній частині, виходячи із наступного. Згідно приписів частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1 статті 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається із вимог поданої позовної заяви (а.с.2-4), АТ КБ «ПриватБанк» не заявляло позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача процентів із визначенням їх розміру на рівні облікової ставки Національного банку України, відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України. За даних обставин у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для застосування вказаної норми права.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 23.09. 2019 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 18.05.2020 року.

Головуючий: Судді: