ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 лютого 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/2467/19

Головуючий у першій інстанції Хоменко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/360/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Харечко Л.К.,

секретар: Кривопиша Я.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В., приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиної Людмили Михайлівни про захист прав споживачів,

дата та місце складання повного тексту: 12 грудня 2019 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиної Л.М., у якому просив визнати кредитний договір № 445/ФК-07 від 16 серпня 2007 року, укладений між ним та TOB «Український промисловий банк» (новий кредитор ПАТ «Дельта Банк») припиненим; визнати припиненим іпотечний договір від 16 серпня 2007 року, укладений між ним та TOB «Український промисловий банк» (новий кредитор ПАТ «Дельта Банк»), посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиною Л.М. за реєстровим номером №3294, з підстав припинення кредитного договору № 445/ФК-07 від 16 серпня 2007 року; усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном ОСОБА_1 шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про накладення заборони відчуження об`єкта незавершеного будівництва з надвірними будівлями, що складає 83% ґатунку та земельної ділянки, площею 0,0792 га, кадастровий номер :02:000:0187, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вчиненого 16 серпня 2007 року приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиною Л.М.; усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном ОСОБА_1 шляхом виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження нерухомого майна щодо іпотеки об`єкта незавершеного будівництва з надвірними будівлями, що складає 83% ґатунку та земельної ділянки, площею 0,0792 га, кадастровий номер :02:000:0187, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за вищевказаною адресою, вчиненого 16 серпня 2007 року приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиною Л.М. та провести розподіл судових витрат відповідно до вимог ЦПК України.

Позов мотивовано тим, що 16 серпня 2007 року між TOB «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 445/ФК-07, відповідно якого банк надав позивачу кредит в сумі 75000 грн, строком на 180 місяців, із розрахунку 16,2% річних, що підтверджується меморіальним ордером №8266 від 16 серпня 2007 року.

TOB «Укрпромбанк» 30 червня 2010 року передав активи AT «Дельта Банку» та, відповідно, відступив права вимоги до боржників по кредитних договорах, в тому числі кредитному договору №445/ФК-07, укладеним між ОСОБА_1 та TOB «Укрпромбанком».

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2012 року встановлено, що остаточна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитом становить 88095 грн 48 коп. та стягнув вказану заборгованість.

18 вересня 2019 року позивач сплатив вищезазначену суму в повному обсязі та погасив судовий збір у розмірі 440 грн 48 коп. Проте відповідач не визнав відсутність боргу.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 повністю.

Суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання припиненим кредитного договору № 445/ФК-07 від 16 серпня 2007 року підлягають задоволенню у зв`язку з повним виконанням позичальником зобов`язань, строк виконання якого був змінений кредитором шляхом пред`явлення позову про дострокове стягнення заборгованості. Належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, тому підлягають задоволенню вимоги і в цій частині. Суд зазначив, що відповідачем не надано інших договорів, укладених між сторонами, на продовження строку виконання зобов`язання за цим кредитним договором, як то передбаченого п.6.2 Іпотечного договору. Оскільки записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки, за умови належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і в частині усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном ОСОБА_1 шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та записів про обтяження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. адвокат Антонюк І.В., звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, неправомірність, необґрунтованість та незаконність, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було враховано той факт, що строк дії кредитного договору встановлений до 15 серпня 2022 року, а судовим рішенням було стягнуто заборгованість, яку ОСОБА_1 погасив лише 18 вересня 2019 року, тому АТ «Дельта Банк» мав право нараховувати відсотки до моменту закінчення строку дії кредитного договору, або повного погашення суми заборгованості по тілу кредиту.

Особа, яка подає апеляційну скаргу звертає увагу, що умовами кредитного договору, укладеного між сторонами передбачено сплату процентів позичальником саме до дня повернення кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом (п.2.6 Кредитного договору), навіть після винесення остаточного рішення, позичальник продовжував користуватися кредитними коштами і виконав рішення суду лише 18 вересня 2019 року.

Також особа, яка подає апеляційну скаргу, звертає увагу, що рішення у справі про дострокове стягнення заборгованості ухвалено 21 вересня 2012 року, а повернув кошти позивач лише 18 вересня 2019 року.

Крім того, адвокат зазначає, що суд першої інстанції не дослідив в повній мірі всі обставини справи та докази, які надав АТ «Дельта Банк» та припинив дію кредитного договору при наявності заборгованості у позивача перед банком, яка складається з процентів та комісії у розмірі 81062 грн 32 коп.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов. Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції повністю відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 серпня 2007 року між TOB «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №445/ФК, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 75000 грн із сплатою 16,2% річних, зі строком кредитування на 180 місяців, а саме до 15 серпня 2022 року (а.с.9-15).

Додатком №1 до вказаного договору узгоджено графік платежів за договором (розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки) (а.с.16-17).

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 16 серпня 2007 року між TOB «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиною Л.М. за реєстровим номером № 3294, заборона №3296/95, 3297/96, згідно якого предметом іпотеки є: об`єкт незавершеного будівництва з надвірними будівлями, що складає 83% ґатунку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,0792 га, кадастровий номер :02:000:0187, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за вказаною адресою (а.с.18-21).

Між TOB «Укрпромбанк» та AT «Дельта Банк» 30 червня 2010 року було укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до якого TOB «Укрпромбанк» відступив, а AT «Дельта Банк» набув права вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до вищевказаного договору, AT «Дельта Банк» набув права вимоги в тому числі по кредитному договору № 445/ФК-07 від 16 серпня 2007 року та за відповідними забезпечувальними договорами (а.с.64-74).

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2012 року стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №445/ФК- 07 від 16 серпня 2007 року: 69036 грн 10 коп. заборгованість за кредитом, 17759 грн 38 коп. заборгованість за відсотками, 300 грн комісії (а.с.24-27).

На виконання рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2012 року ОСОБА_1 сплатив 88095 грн 48 коп., що підтверджується квитанцією від 18 вересня 2019 року №0.0..1 та погасив судовий збір у розмірі 440 грн 48 коп. (а.с.22, 23)

Інших доказів по суті спору матеріали справи не містять.

Згідно ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено також, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ч.1 та 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Оскільки АТ «Дельта Банк» використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, звернувшись до суду з позовом, який 21 вересня 2012 року ухвалив рішення про стягнення коштів, кредитна заборгованість хоча і несвоєчасно, але погашена в повному обсязі 19 вересня 2019.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги Банку.

Даний висновок відповідає обов`язковій для врахування правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №357/5125/16-ц, тому доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було враховано той факт, що строк дії кредитного договору встановлений до 15 серпня 2022 року, тому АТ «Дельта Банк» мав право нараховувати відсотки до моменту закінчення строку дії кредитного договору, або повного погашення суми заборгованості по тілу кредиту, не заслуговують на увагу.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси АТ «Дельта Банк» забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки АТ «Дельта Банк» вимог про стягнення встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень ст.625 ЦК України не заявляло, то в цій частині доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Такий висновок відповідає обов`язковій для врахування правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12; від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц; від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають та є необґрунтованими.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Апеляційний суд констатує, що судом першої інстанції надано повну оцінку доказів, поданих сторонами при розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2020 року.

Головуючий: Судді: