Провадження № 22ц/812/1537/20 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 вересня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Коломієць В.В.,

із секретарем: Лівшенком О.С.,

за участю: представника стягувача Мішанова С.В.,

представника боржника Матвієнко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»

(далі ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»)

на ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29 липня 2020 року, постановлену під головуванням судді Рум`янцевої Н.О. в залі суду в м. Миколаєві о 10 годині 30 хвилині зі складанням її повного тексту, по справі

за скаргою

ОСОБА_1

на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва

Крайчинського Сергія Станіславовича

(далі приватний виконавець Крайчинський С.С.)

про визнання незаконної та скасування

постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

14 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати незаконними дії приватного виконавця Крайчинського С.С. з винесення ним постанови про відкриття виконавчого провадження №60667643 від 20 листопада 2019 року з примусового виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23 жовтня 2014 року, на підставі якого з нього на користь ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого визнано ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», стягнуто 13 624 234 грн. 08 коп., а постанову скасувати.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1 посилався на те, що не є зареєстрованим у місті Києві, оскільки з 6 листопада 2011 року зареєструвався та проживає у місті Миколаєві. Про ці обставини стягувачу відомо, та у виконавчому листі зазначено про місце проживання його, як боржника, за адресою у місті Миколаєві.

Тому приватний виконавець не міг взяти на виконання виконавчий документ, де вказано, що боржник не проживає на території, де він може здійснювати виконавчі дії.

Крім цього, приватний виконавець взяв до виконання виконавчий документ з пропущеним строком виконання.

Посилаючись на викладені обставини просив визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження.

Приватний виконавець Крайчинський С.С. надав заперечення на скаргу, де вказав, що прийняв на виконання виконавчий документ в межах строку, який ставиться до виконання судових рішень. Щодо місця відкриття провадження, то зазначив, що останнім місцем мешкання боржника стягувач вказав місце Київ, і тому постанова про відкриття виконавчого провадження ним винесена у межах його виконавчого округу. Ця постанова боржнику направлена за двома адресами: останнім місцем мешкання та місцем реєстрації.

ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» надав письмові пояснення до скарги, в яких вказав, що дії приватного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 липня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено, постановлено про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця Крайчинського С.С. від 20 листопада 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60667643.

Суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення тим, що приватний виконавець прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження з порушенням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» щодо місця виконання судового рішення.

Не погодившись у повному обсязі з судовим рішенням, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги боржника.

Апелянт обґрунтовував свої доводи тим, що строк подачі до виконання виконавчого листа переривався, у зв`язку із знаходженням його на виконанні у виконавчій службі до 2 жовтня 2018 року. За такого у стягувача є підстави для його повторної подачі на протязі трьох років, незважаючи на те, що у виконавчому документі зазначено про можливість його подачі до виконання на протязі одного року. Тому користуючись цими змінами у законодавстві, та у зв`язку із зміною стягувача на правонаступника, товариство повторно звернулося із виконавчим документом до приватного виконавця 20 листопада 2019 року.

Письмових відзивів на подану апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23 жовтня 2014 року позов ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 задоволено, ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 13 624 234 грн. 08 коп.. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою - відмовлено (т.2. а.с.16-21).

22 січня 2015 року на виконання вказаного рішення Ленінським районним судом міста Миколаєва в частині стягнення сум на користь банку видано виконавчий лист №2/489/ 748/ 2014р., в якому є відмітка про строк подачі його до виконання - один рік з дня набрання судовим рішенням законної сили, тобто починаючи з 4 листопада 2014 року (т.2 а.с.31).

У подальшому зазначений виконавчий лист подавався банком - стягувачем до виконання, та перебував на виконанні у ВДВС, про що є відмітки на зворотній стороні виконавчого документу (т.2 а.с.94), але був повернутий на адресу стягувача без виконання.

За письмовими поясненнями приватного виконавця та представника стягувача виконавчий лист було повернуто вперше 2 жовтня 2018 року (т.2 а.с.90-91, 130-131).

Отже, незважаючи на вказівку у виконавчому документі про строк пред`явлення його до виконання, як один рік з моменту набрання законної сили рішенням суду, на час розгляду скарги відбулися відповідні зміни у законодавстві, де за положеннями статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» такі строки збільшені і визначені у три роки, а пунктом 5 Прикінцевих та Перехідних положеннь цього Закону роз`яснено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, визначені також цим Законом, тобто на протязі трьох років.

Таким чином, після переривання строку подачею стягувачем виконавчого документу до виконання, він може бути пред`явлений ним повторно на протязі трьох років з дня його першого повернення.

Тому посилання на ці обставини боржника є такими, що суперечать діючому законодавству, а доводи апелянта стосовно того, що ним не пропущено строк пред`явлення виконавчого документу, є слушними.

З матеріалів справи також вбачається, що за ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 липня 2019 року проведена заміна стягувача у виконавчому документі ПАТ «Банк Форум» замінено на іншого стягувача - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» (т.2 а.с.62-63), яким 20 листопада 2019 року повторно пред`явлено виконавчого листа до виконання у місті Києві, де на його думку, знаходиться останнє місце мешкання боржника (т.2 а.с.93)

На підставі поданої заяви та доданих до неї документів, 20 листопада 2019 року приватним виконавцем Крайчинським С.С. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №60667643 з примусового виконання рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23 жовтня 2014 року (т. 2 а.с.93-101).

Постанова про відкриття провадження направлена приватним виконавцем на дві адреси боржника: за місцем його реєстрації у місті Миколаєві, та за останнім місцем мешкання у місті Києві (т.2 а.с.102).

Разом з тим, отримавши у квітні 2020 року постанову про відкриття провадження за місцем реєстрації у місті Миколаєві, ОСОБА_1 вважав свої права порушеними, так як виконання судового рішення повинно проводитися за місцем проживання боржника або знаходження його майна, яким є АДРЕСА_1 , а тому звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями статей 447, 451 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За змістом частин 1 і 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчий документ за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, яким є місце виконання судових рішень.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено надсилання документів виконавчого провадження боржнику за адресою, визначеною у виконавчому листі.

Перелік необхідним умов для прийняття приватним виконавцем виконавчого документу до виконання визначено у частині 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, то він повертається стягувачу приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, в тому числі, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання (пункт 10 частини 4 статті 4 цього Закону).

При вирішені справи судом встановлено, що виконавчий документ, де місцем проживання боржника зазначено: АДРЕСА_1 пред`явлено до виконання приватному виконавцю у місті Києві не за місцем його виконання.

Дані про зміну місця проживання боржника та його переїзд з міста Миколаєва до міста Києва, у справі відсутні, а за такого, у приватного виконавця не було підстав для прийняття до виконання виконавчого документу за заявою стягувача, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження винесена незаконно, тобто з порушенням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

До таких висновків дійшов суд першої інстанції і вони є вірними.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом його дослідження та оцінки, а тому не можуть бути віднесені до порушень, які є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

Подана представником стягувача довідка про реєстрацію ТОВ «Торговий дім «ЗКМ» у місті Києві не має значення для встановлення місця виконавчих дій як підстави для відкриття виконавчого провадження.

Не має значення і посилання в суді апеляційної інстанції на практику Верховного Суду в частині відсутності у виконавця при відкритті виконавчого провадження необхідності з`ясовувати місце реєстрації боржника, яке зазначено у виконавчому документі, так як встановлені Верховним Судом обставини не є тотожними обставинами цієї справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України рішення суду, яке ухвалене у відповідності до норм процесуального і матеріального права, та у повній відповідності із встановленими обставинами справи не підлягає скасуванню чи зміні. Тому апеляційну скаргу слід залишити без з адоволення.

З підстав, передбачених статтею 141 ЦПК України судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок стягувача.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

В.В. Коломієць