Справа №408/184/20-ц
Провадження №2/408/1220/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року Біловодський районний суд Луганської області,

в складі: головуючого-судді: Булгакової Г.В.

при секретарі: Ришковій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Біловодську, Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бірюков Ігор Юрійович, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання матері,-

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача звернувся до Біловодського районного суду Луганської області з уточненою позовною заявою до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання матері, посилаючись на наступне.

Заочним рішенням Біловодського районного суду від 02 квітня 2019 року по справі № 408/9496/18 з позивача стягнуто на користь відповідача, аліменти на її утримання у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 07 листопада 2018 року і довічно.

Вважає, що вказане рішення прийнято без урахування матеріального та сімейного стану сторін, а тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання відповідача.

Зазначає, що позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 . Від шлюбу подружжя має дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Родина позивача є малозабезпеченою. Позивач за 2018 рік отримав заробітної плати з урахуванням сплати податків 8480,66 грн. У 2019 році, станом на 16.09.2019 року позивач отримав заробітної плати - 20 828 грн. Середній дохід позивача за один місяць 2019 року складає 2450 грн., з яких він повинен сплатити аліменти на користь відповідача у сумі 1000 грн.

Дружина позивача з 2016 року не працює, тобто родина з трьох осіб з урахуванням сплати аліментів має проживати на 1450 грн. на місяць.

Донька позивача ОСОБА_5 є хворою дитиною, яка постійно хворіє на тонзиліт, ларингіт, ОРВІ, бронхіт. Вона навчається у третьому класі Передельської загальноосвітньої школи. На утримання доньки, її лікування батькам постійно потрібні чималі кошти, яких в них не вистачає, в тому числі у зв`язку з стягненням аліментів з позивача на користь відповідача.

Також, позивач витрачає значні суми коштів для сплати за комунальні послуги та придбання дров на опалення будинку в якому проживає його родина, у 2019 році він витратив 5228 грн. Вказує, що родина позивача живе за межею бідності, оскільки прожитковий мінімум для працездатної особи складає 2102 грн., для дитини - 2218 грн., а родина позивача проживає у трьох на 1450 грн. на місяць.

Зазначає, що відповідач проживає одна в квартирі. Відповідач є пенсіонером та отримує пенсію, середній розмір пенсії за 2019 рік складає 2049 грн., їй нараховуються аліменти у сумі 1000 грн., тобто загальний місячний доход відповідача складає 3049 грн. Прожитковий мінімум для непрацездатних осіб складає 1638 грн.

Вважає, що при вирішенні питання щодо стягнення з нього аліментів суд не прийняв до уваги можливість отримання аліментів від інших дітей. Так, відповідач при зверненні до суду не вказала, що вона має ще трьох дітей окрім позивача, а саме: доньку - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; доньку - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; доньку - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таким чином суд своїм рішенням поставив на грань виживання родину позивача і поліпшив і без того достойне існування відповідача, яка є людиною похилого віку і не потребує великої кількості коштів для проживання. З іншого боку, він та його дружина є молоді особи, які потребують більше коштів для харчування та на придбання одягу, окрім того вони утримують хвору дитину шкільного віку. А тому вважає, що відповідач не потребує матеріальної допомоги з боку позивача. За вказаних обставин позивач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання відповідача.

Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , на утримання ОСОБА_2 , з 1000 гривень щомісячно, на 10 гривень щомісячно, починаючи з дня реєстрації заяви у суді.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, просили суд розглядати справу без їхньої участі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою в якій просила розглядати справу без її участі. Направила до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позов не має законних підстав та є таким, що значно зачіпає її інтереси. Вказує, що вона є людиною похилого віку та потребує постійного лікування через низку хвороб, на підтвердження чого надала медичну документацію. Просила відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Свідоцтвом про народження підтверджується, що позивач є сином відповідача /а.с. 10/.

Згідно заочного рішення Біловодського районного суду Луганської області від 02 квітня 2019 року по справі №408/9496/18-ц з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1000 (тисячу) гривень щомісячно, починаючи з 07 листопада 2018 року і довічно /а.с. 05-06/.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, 29 липня 2009 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений шлюб /а.с. 07/.

Згідно свідоцтва про народження позивач є батьком дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с. 11/.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України від 16 вересня 2019 року, позивачу за 4 квартал 2018 року нараховано10342,27 грн. заробітної плати, за 1 та 2 квартали 2019 року 25 400 грн. /а.с. 12/.

Як вбачається із довідки УСЗН Станично-Луганської РДА від 09.09.2019 №574, позивач не перебуває на обліку в управлінні та допомога йому не призначалася і не виплачувалася /а.с. 13/.

З довідки Станично-Луганського районного центру зайнятості від 10.09.2019 №27/02-328 вбачається, що позивач не перебував на обліку в центрі зайнятості у період з 2018 року по вересень 2019 року /а.с. 14/.

Згідно виписки форми ОК-5 реєстру застрахованих осіб наданої Управлінням Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області 16.09.2019 позивач у 2018 році отримав 10342,27 грн. доходу, за вісім місяців 2019 року його дохід склав 34000,00 гривень /а.с. 15-17/.

Згідно виписки форми ОК-5 реєстру застрахованих осіб наданої Управлінням Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області 27.11.2019 дружина позивача з липня 2016 року доходу не має /а.с. 18-19/.

Донька позивача навчається у третьому класі Передільської ЗОШ Станично-Луганського району Луганської області, що підтверджується довідкою зі школи від 18.11.2019 /а.с. 25/. Вона хворіла на тонзиліт, ларингіт, ОРВІ, бронхіт, що підтверджується довідками з медичних закладів від 19.06.2016, 22.02.2017, 24.11.2017, 14.02.2018, 17.09.2018, 12.10.2018, 31.01.2019, випискою з історії хвороби від 12.02.2018 /а.с. 20-24, 26-28/.

Довідкою №160 виданою Передільською сільською радою 28 січня 2020 року підтверджується, що позивач дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та має наступний склад родини: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 47/, що також вбачається із акту від 23.01.2020 /а.с. 48/.

Згідно акту обстеження посвідченого депутатом Передільської сільської ради 23 січня 2020 року встановлено, що позивач проживає за вказаною адресою разом зі своєю дружиною, яка не працює, та малолітньою донькою, яка навчається у школі, вони знаходяться на його утриманні /а.с. 46/.

Позивач сплачує кошти за комунальні послуги з споживання електроенергії у будинку в якому проживає його родина /а.с. 31-35/.

Відповідач є пенсіонером за віком та за десять місяців 2019 року отримала 20 494,54 грн. пенсії, що підтверджується довідкою про доходи №3772 3775 8340 4719 виданою 06 листопада 2019 року Управлінням Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області /а.с. 36/.

Згідно ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно ч. 1 до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Аналізуючи зміст ст. 192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Із зазначених норм закону вбачається, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України - не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров"я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Оскільки, зі змісту наведеної норми вбачається, що для вирішення питання про зменшення в даному випадку розміру аліментів, визначених за рішенням суду від 02 квітня 2019 року, позивачу необхідно довести, що після ухвалення рішення і до звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, тобто станом на січень 2020 року, у нього змінився матеріальний, сімейний стан чи стан здоров`я в бік погіршення, що об`єктивно впливає на можливість матеріального утримання матері.

Що ж стосується посилання позивача в якості підстави позову на те, що він має незадовільний матеріальний стан, а відповідач не потребує матеріальної допомоги з його боку, то суд їх до уваги не приймає, оскільки на момент постановлення заочного рішення про стягнення з нього аліментів вказана обставина існувала, але позивач про це суд не повідомив з власних міркувань. Доказів звернення з заявою про перегляд заочного рішення суду не надано.

Також, наявність на утриманні непрацюючої дружини та малолітньої дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання матері в розумінні ст.192 СК України, оскільки він їх утримував і до постановлення рішення про стягнення аліментів, відтак, його сімейний та матеріальний стан в цьому плані не змінився. Крім того, таке утримання родини не свідчить про неможливість позивача сплачувати аліменти на утримання матері у розмірі, визначеному судовим рішенням.

Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-265ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бірюков Ігор Юрійович, місце знаходження: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , іпн. НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , про зменшення розміру аліментів на утримання матері.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема на апеляційне оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину (п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020).

Суддя Г. В. Булгакова