Справа № 209/3989/19
Провадження № 2/209/288/20
13 березня 2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
за участі секретаря Кулік О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання,
Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву та не надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу в судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Вказана квартира в централізованому порядку забезпечується теплопостачанням за тарифами затвердженими рішеннями виконавчого комітету Кам`янської міської ради (а.с. 7-12).
Послуги з теплопостачання надавалися Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа», найменування якого 18 жовтня 2016 року на підставі рішення Кам`янської міської ради від 30 вересня 2016 року № 469-10/VІІ змінено» на Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Тепломережі».
Позивач належним чином виконав свої зобов`язання, поставивши до квартири відповідачки теплову енергію, але ОСОБА_1 та члени її сім`ї не здійснювали оплату за поставлену теплову енергію.
Пунктами 3, 9 - 23, 29, 31 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачена плата за використання теплової енергії, водопостачання, яка вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами на послуги з централізованого опалення, що надаються КП КМР «Тепломережі».
Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24 червня 2004 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, є обов`язком споживача послуг.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189 - VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Таким чином відсутність укладеного між позивачем та відповідачкою договору про постачання теплової енергії до квартири відповідачки, не є підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати отриманих послуг.
Згідно п. 5 ст. ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.
Згідно пункту 2 частини 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189 - VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно п. 5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189 - VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до вимог п. 10 ч.1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Статтею 25 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-ІV від 02 червня 2005 року передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).
В частині 1 ст. 64 ЖК України передбачено, що повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із договору найму жилого приміщення.
Таким чином, відповідачка та всі повнолітні зареєстровані у квартирі члени її сім`ї повинні були належним чином виконувати свої зобов`язання та оплачувати поставлену до їх квартири теплову енергію, бо всі повнолітні члени сім`ї відповідачки несуть солідарну з ОСОБА_1 , як наймачем жилого приміщення, майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із договору найму жилого приміщення.
Проте, позивач звернувся з цим позовом лише до відповідачки, як до відповідального наймача житлового приміщення, що не суперечить вимогам ст. 543 ЦК України, згідно якої у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу.
Згідно ст. 257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється три роки.
Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Відповідачка не заявила про застосування позовної давності до спірних правовідносин, тому суд розглядає спір в межах заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості, яка виникла з вересня 2013 року.
Відповідно до 141 ЦПК України з відповідачки має бути стягнуто на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280 - 282 ЦПК України, суд
Задовольнити позов Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання повного заочного рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання повного заочного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.