22-ц/804/516/20
265/8286/13-ц

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„03 березня 2020 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 265/8286/13-ц
Номер провадження 22-ц/804/516/20
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.
за участю секретаря: Сікори М.М.
учасники справи :
заявник ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2
заінтересовані особи Маріупольська міська рада, ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2019 року головуючого судді Мельник І.Г. із складанням повного тексту судового рішення 10 грудня 2019 року по цивільній справі про відстрочення виконання рішення суду по справі про повторне виселення,-
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2 , звернулася до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 липня 2019 року по справі № 265/8286/13-ц за заявою виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа: управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, про повторне виселення. Заяву мотивовано тим, що 23 липня 2019 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя було постановлено ухвалу по вказаній справі, якою повторно виселені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. З даною ухвалою заявник не згодна, тому просила відстрочити її виконання, оскільки має намір звернутись до суду із заявою про скасування рішення про виселення та визнання спірної квартири виморочним майном за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про відстрочення виконання рішення суду відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення про відстрочення виконання рішення про виселення для оформлення належних документів по оформленню свідоцтва про право на квартиру119 по АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 . В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає,що після смерті ОСОБА_5 , згідно з заповітом посвідченим нотаріусом, спадкоємцем вказаної квартири стала її сестра ОСОБА_6 , остання у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини, документи щодо спадкового майна не оформлювала. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем після її смерті стала її дочка ОСОБА_1 , яка у встановленому законом порядку подала заяву про прийняття спадщини. При ухваленні рішення, щодо визнання спірної квартири виморочним майном, суд виходив із довідки нотаріуса ОСОБА_7 , відповідно до якої, нотаріальна справа по вказаному майну не відкривалася та у нотаріальній конторі такого провадження не малося. Згодом, після поданої скарги про скасування рішення суду про визнання майна виморочним, цим же нотаріусом було надано довідку про те, що в нотаріальній конторі мається спадкова справа № 501/2001 р. відкрита після смерті ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_6 про прийняття спадщини. Однак, свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 не видане, оскільки в заповіті ОСОБА_5 на російській мові прізвище останньої зазначено як « ОСОБА_8 », а в свідоцтві про смерть вказано прізвище українською мовою « ОСОБА_9 ». Відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року, Лівобережне районне відділення державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Донецької області зобов`язано внести зміни в актовий запис № 924 від 21 червня 2000 року, в графі «1» прізвище « ОСОБА_8 » виправити на « ОСОБА_9 ». З вказаним рішенням вона звернулася до Лівобережного районного відділення державної реєстрації актів цивільного стану міста Маріуполя, однак до теперішнього часу актовий запис не змінено, з посиланням, що рішення суду не набрало законної сили. Враховуючи вищезазначені обставини, вона звернулася до суду з заявою про відстрочення виконання рішення. Зауважує, що відмовляючи у задоволенні заяви, суд з посиланням на ст. 435 ЦПК України, зазначив, що заявником не надано доказів для відстрочення рішення суду про виселення, що, на її думку, не відповідає дійсності, оскільки всі вказані обставини, зазначені в апеляційній скарзі, відомі суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу Маріупольської міської ради мотивований законністю та обґрунтованістю рішення. Зокрема зазначають,що у заяві представником заявника викладені обставини, які не відповідають дійсності , проти заявлених вимог заперечують,оскільки згідно з рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 листопада 2012 року спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 була визнана відумерлою та передана у власність територіальної громади м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради. Заявником про визнання спадщини відумерлою була Маріупольська міська рада.
Петченко М. В. як представник ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 листопада 2012 року, апеляційна скарга була задоволена апеляційним судом Донецької області від 30 травня 2013 року.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013 рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 листопада 2012 року залишено без змін, а ухвалою від 10 лютого 2014 року у допуску справи до провадження Верховного Суду України відмовлено. ОСОБА_1 було пропущено та не поновлено шестимісячний строк, який встановлено законодавством України для подачі заяви до нотаріальної контори про спадкування після ОСОБА_6 .
Відповідно до статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно до статті 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Згідно до статті 362 ППК України, заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року по справі № 805/243/18-а позов ОСОБА_1 до Лівобережного районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Маріуполі був задоволений, зобов`язано Лівобережне районне відділення державної реєстрації актів цивільного стану у м. Маріуполі внести зміни в графі 1: прізвище « ОСОБА_8 » виправити на « ОСОБА_9 ».

Станом на час розгляду справи в Орджонікідзевському районному суді м. Маріуполя на листопад 2019 року , тобто на протязі півторарічного терміну, позивачі не звернулися до Лівобережного РАГСУ для виконання рішення та зміни до свідоцтва про смерть не внесені.Таким чином, заявниками пропущено строк для подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Виходячи з цього і заява про відстрочення виконання ухвали суду не підлягає задоволенню.Також, звертають увагу суду, що ОСОБА_2 , яка діє за дорученням ОСОБА_1 зверталася 20 червня 2017 року до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя по справі № 0536/7535/2012 із заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 19 листопада 2012 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, та просила скасувати рішення суду від 19 листопада 2012 року за позовом виконкому, та прийняти нове рішення , яким у позові Маріупольській міській раді про визнання майна відумерлим відмовити.

Ухвалою суду від 18 січня 2018 року у задоволені заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11 березня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду від 18 січня 2018 року по вищевказаній справі.

Таким чином, заявники вже зверталися до суду з подібними вимогами та їм було відмовлено. Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції винесена з додержанням норм матеріального та процесуального права, просили залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду представник управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради ,що діє за довіреністю Мамаєва С.В. , просила вирішити питання на розсуд суду з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє за дорученням ОСОБА_1 , а також в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , представник Маріупольської міської ради не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання шляхом отримання судових повісток, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, та шляхом отримання телефонограми,зареєстрованої в журналі телефонограм № 3.9-12 за № 669 (а.с.210-211,217,218,219). У відзиві на апеляційну скаргу представник Маріупольської міської ради,що діє за довіреністю Матвієнко О.З., просив розглянути справу без участі представника (а.с.207).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради , дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 листопада 2012 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області заяву Маріупольської міської ради про визнання спадщини відумерлою задоволено.Визнано спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 , що відкрилась після смерті ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 відумерлою. Визнано право власності територіальної громади в особі Маріупольської міської ради на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 30 травня 2013 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2012 року скасовано . В задоволенні заяви представника Маріупольської міської ради про визнання спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1 , що відкрилась після смерті ОСОБА_5 , відумерлою, та у визнанні права власності на вказану квартиру за територіальною громадою в особі Маріупольської міської ради відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013 року касаційну скаргу Маріупольської міської ради задоволено. Рішення апеляційного суду Донецької області від 30 травня 2013 року скасовано. Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2012 року залишено без змін.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2014 року за позовом виконавчого комітету Маріупольської міської ради ОСОБА_11 О.В., ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виселені із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, також стягнуто судовий збір у розмірі 229,40 грн. в рівних частках з відповідачів.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19 березня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції від 16 грудня 2014 року було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 березня 2015 року залишено без змін.

У зв`язку з чим рішення про виселення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, набуло чинності.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2015 року, що залишена без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2015 року, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно виселені із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Ухвала набрала законної сили 16 грудня 2015 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 липня 2019 року , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно виселені із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Ухвала набрала законної сили 07 серпня 2019 року (а.с.86) . На теперішній час виконавче провадження триває, рішення суду не виконане.

Відмовляючи у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено наявність жодних виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких ст.435 ЦПК України пов`язує можливість здійснити розстрочення або відстрочення виконання судового рішення, обставини на які посилається заявник в своїй заяві були предметом розгляду в судах першої, апеляційної інстанцій, на теперішній час рішення набрало законної сили та ведеться його примусове виконання. Не виконання рішення суду у визначені законом строки без відповідних правових підстав, передбачених законом (зокрема статтею 435 ЦПК України) призведе до порушення охоронюваних законом прав та інтересів стягувача та не відповідає засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 1ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Отже, відстрочення виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочення полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати з настанням якої й після завершення строку відстрочення рішення суду має бути виконане повністю. Саме по собі надання строку для відстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 435 ЦПК України).

За положеннями ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує : ступінь вини відповідача у виникненні спору ; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року з наступними змінами і доповненнями, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При зверненні до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду ОСОБА_1 ,в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2 посилалася на намір звернутися до суду із заявою про скасування рішення про виселення та визнання спірної квартири виморочним майном за нововиявленими обставинами.

Проте, з матеріалів справи вбачається,що ОСОБА_2 , яка діє за дорученням ОСОБА_1 зверталася 20 червня 2017 року до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя по справі № 0536/7535/2012 із заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 19 листопада 2012 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, та просила скасувати рішення суду від 19 листопада 2012 року за позовом виконкому, та прийняти нове рішення яким у позові Маріупольській міській раді про визнання майна відумерлим відмовити. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 січня 2018 року у задоволені заяви ОСОБА_2 відмовлено (а.с.121-122).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11 березня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду від 18 січня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 ,яка діє в інтересах ОСОБА_1 про скасування за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2012 року у справі за заявою Маріупольської міської ради про визнання спадщини відумерлою (а.с.123).

Тобто,слід погодитися з висновком суду першої інстанції про те,що ті обставини,на які посилається заявник в своїй заяві були предметом розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій , та не свідчать про існування об`єктивних перешкод (утруднень) для виконання рішення суду про виселення .

Жодних обгрунтованих доводів щодо наведених обставин з посиланням на відповідні докази в апеляційній скарзі не зазначено. Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності висновків суду першої інстанції також не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції ,а фактично дублюють зміст заяви про відстрочення рішення суду.

Таким чином, висновок суду відповідає встановленим судом обставинам справи та вимогам закону. Суд дав оцінку письмовим документам, які були надані апелянтом в обґрунтування своїх вимог, та дійшов правильного висновку, що вказані в заяві обставини не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 05 березня 2020 року.

Судді: