Справа № 450/4299/19 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/1144/20 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2020 року, постановлену в складі головуючого судді Кукси Д.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І. про визнання недійсним договору дарування від 02.12.2019 року № 2904, посвідченого приватним нотаріусом Кміть Л.І. Львівського міського нотаріального округу, -

в с т а н о в и л а:

у грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з указаним позовом, в якому просила визнати недійсним договір № 2904 від 02.12.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Кміть Л.І.; скасувати номер запису про право власності № 34407428, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 02.12.2019 року.

Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2020 року задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі.

Зупинено провадження у цивільній справі №450/4299/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І. про визнання недійсним договору дарування від 02.12.2019 року №2904, посвідченого приватним нотаріусом Кміть Л.І. Львівського міського нотаріального округу до набрання законної сили рішення по справі №450/3446/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на Ѕ частину спільно набутого майна, надання її у володіння та користування.

Ухвалу суду оскаржила позивач.

В апеляційній скарзі покликається на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не звернув уваги на правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначених у постанові Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 року та постанові Верховного Суду у справі №1522/27468/12 від 07.11.2018 року. Окрім того, така є абсолютно не мотивованою і такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Просить ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2020 року скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Судові витрати покласти на відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається ухвала про зупинення провадження у справі, відповідно до вимог ст.ст. 368, 369 ЦПК України розглядаються судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з розпорядженнями голови Львівського апеляційного суду від 18 березня 2020 року №05.25/2020, 31 березня 2020 року №05.25/2020, на підставі рішення зборів суддів Львівського апеляційного суду від 18 березня 2020 року, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вирішено тимчасово, з 19 березня до 22 травня 2020 року, не розглядати справи у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинити їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів.

Однак, зазначені обмеження не стосуються, зокрема, цивільних справ, які призначені до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, а також у разі подання заяв учасниками про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами ( у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

В той же час, ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що є предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, як доступ до суду. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (рішення ЕСПЛ 2002-ІІ у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25).

Встановлено, що позивач звернулась в суд з позовом, у якому просила про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 і посвідченого 02.12.2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І., за реєстровим номером № 2904, право власності на Ѕ якої визнано постановою Львівського апеляційного суду від 19.11.2019 року у справі № 450/3446/17.

У справі № 450/3446/17, до вирішення якої зупинено провадження, предметом спору є визнання права власності на Ѕ частину спільно набутого майна, надання у володіння та користування.

Зупиняючи провадження у даній справі до набрання законної сили рішення по справі №450/3446/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на Ѕ частину спільно набутого майна, надання її у володіння та користування, суд першої інстанції виходив з того, що дані справи є взаємопов`язані.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

При цьому визначаючи наявність підстав зупинення провадження, суд повинен врахувати, що така підстава для зупинення провадження, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Виходячи зі змісту вказаної норми процесуального закону необхідною передумовою для застосування такого виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

Згідно із абз. 3 п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених законом підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Проте, суд першої інстанції, зазначивши конкретну іншу справу, до набрання рішенням законної сили якої зупиняється провадження у даній справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність справи № 450/3446/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на Ѕ частину спільно набутого майна та про надання її у володіння та користування на розгляді Верховного Суду виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги.

При цьому суд першої інстанції не врахував, що постановою Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у справі № 450/3446/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на Ѕ частину спільно набутого майна та про надання її у володіння та користування визнано за ОСОБА_1 право на Ѕ частину у об`єкті незавершеного будівництвом житлового будинку в АДРЕСА_1 , загальною площею 207, 2 кв.м. в тому числі житловою площею 51, 5 кв.м. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 площею 0,1 га кадастровий номер :01:001:0524 призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В задоволенні решти позову відмовлено.

Тобто, рішення у справі набрало законної сили 19.11.2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2019 року дійсно відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року. Водночас вирішено про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину спільно набутого майна до закінчення касаційного провадження.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що наявність у провадженні Верховного Суду іншої справи не є підставою для зупинення провадження у справі у розумінні вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що підстав для зупинення провадження у справі 04 березня 2020 року у суду першої інстанції не було, оскільки судове рішення у справі, до вирішення якої зупинено провадження у справі, вже набрало законної сили.

Вищевикладене дає підстави стверджувати, що суд першої інстанції зупинив провадження у справі з порушенням процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а це, відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відповідності до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 14 травня 2020 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.6, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку в силу вимог ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 травня 2020 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.