Справа № 522/117/20
Провадження № 2/522/22/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Науменко А.В.,

за участю секретаря - Полегенького В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, внаслідок залиття, в якому просила:

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову суму в розмірі 69 544 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот сорок чотири) гривні 00 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову суму в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 коп. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь, понесені нею судові витрати в розмірі 13 768 (тринадцяти тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка зазначає, що вона є власницею нежитлових приміщень магазину швейних виробів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 28,2 кв. м., на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котовою О.В. за р. № 587 від 06.11.2017 р. В свою чергу, відповідач, ОСОБА_2 , є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білик В.В. за р. № 684 від 14.05.2019 р. При цьому, квартира відповідача знаходиться поверхом вище нежитлових приміщень, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1

05 грудня 2019 року позивачкою було виявлено, що нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 затоплено. В той же день, комісією дільниці

№ 7 КП ЖКС «Порто-Франківський» складено акт від 05.12.2019 р., в якому членами комісії зафіксовано, що залиття відбулося з квартири АДРЕСА_3 , яка розташована поверхом вище та знаходиться у власності ОСОБА_2 , внаслідок залишення відкритим крана водопроводу.

З огляду на зазначене та посилаючись на положення ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, позивачка просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, внаслідок залиття її нежитлових приміщень.

Відповідачем ОСОБА_2 було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується із заявленими позовними вимогами та просить суд: відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в повному обсязі, а щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди визнав позовні вимоги частково. На судовому засіданні відповідач підтвердив, що залиття сталося з належної йому квартири.

Представником позивачки, було подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій викладено правову оцінку та мотиви відхилення заперечень, викладених відповідачем у відзиві.

У судове засідання, що відбулося 17 вересня 2020 року, з`явилася представник позивачки, адвокат Іскра С.Л., відповідач - не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав, про дату, час та місце розгляду цивільної справи сповіщалася належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивачка, ОСОБА_1 , є власницею нежитлових приміщень магазину швейних виробів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 28,2 кв. м., на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котовою О.В. за р. № 587 від 06.11.2017 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 102797878 від 06.11.2017 р.

Відповідач, ОСОБА_2 , є власником 248/1000 частин квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білик В.В. за р. № 684 від 14.05.2019 р., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 193383913, сформованою 17.12.2019 р. та не заперечується відповідачем.

05 грудня 2019 року нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 було затоплено, про що комісією дільниці № 7 КП ЖКС «Порто-Франківський» складено відповідний акт від 05.12.2019 р., у якому зафіксований перелік виявлених пошкоджень. Крім цього, членами комісії зафіксовано, що залиття відбулося з квартири АДРЕСА_3 , яка розташована поверхом вище та знаходиться у власності ОСОБА_2 , внаслідок залишення відкритим крана водопроводу, з чим відповідач погодився, надаючи пояснення у судовому засіданні.

05 грудня 2019 року, відповідачем було складено розписку, якою він підтвердив свою провину та зобов`язався відшкодувати нанесені ним матеріальні збитки в результаті залиття нежитлових приміщень, що належать позивачці на праві приватної власності, а саме, сплатити ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3 000 (три тисячі) доларів США.

В матеріалах справи також міститься висновок експертного дослідження № 94/19 від 19.12.2019 р., складений судовим експертом ОСОБА_3 на замовлення позивачки, з якого вбачається, технічний стан, наявність та характер пошкоджень оздоблювальних покриттів в нежитловому приміщенні магазину швейних виробів за адресою: АДРЕСА_1 вказує на їх залиття із вище розташованих приміщень витоками господарсько-побутових стічних вод внаслідок забиття каналізаційного лежаку. Враховуючи зазначене судовим експертом встановлено, що вартість матеріального збитку на момент подання позову з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складала 69 544 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот сорок чотири) гривні 00 коп.

Так, за клопотанням відповідача, судовий експерт, ОСОБА_3 , був допитаний у судовому засіданні 17.09.2020 р. в якості свідка по справі. Судовий експерт пояснив суду, що вартість ремонтно-будівельних робіт вираховувалася ним на підставі вимог ДСТУ Д. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», ДСТУ-Н Б Д. 1.1-2:2013 «Керівництво щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва», ДСТУ-Н Б Д. 1.1-3:2013 «Керівництво щодо визначення загальновиробничих та адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва», ДСТУ-Н Б Д. 1.1-4:2013 «Керівництво з визначення вартості експлуатації будівельних машин і механізмів у вартості будівництва», ДСТУ-Н Б Д. 1.1-9:2013 «Керівництво щодо визначення вартості та трудомісткості робіт з перевезення будівельних вантажів власним автомобільним транспортом будівельних організацій при складанні договірної ціни та проведенні взаєморозрахунків за обсяги виконаних робіт», із застосуванням програмного комплексу АВК-5 в редакції (3.4.2*), з урахуванням фактично визначених в натурі обсягів робіт та фізичного зносу неушкоджених конструктивних елементів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 94/19 від 19.12.2019 р., розмір завданої відповідачем матеріальної шкоди становить 69 544 грн. 00 коп.

Щодо заперечень відповідача проти використання висновку експертного дослідження в якості доказу під час судового розгляду справи та посилання відповідача на ст. 106 ЦПК України, слід зазначає наступне.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем помилково ототожнюється два поняття «висновок експерта» та «висновок експертного дослідження», які не є однаковими за своїм змістом.

Так, у відзиві ОСОБА_2 виражає свою позицію щодо експертного висновку, при цьому посилається на ст. 106 ЦПК України, яка регулює питання подання до суду висновку експерта, водночас, в матеріалах справи міститься висновок експертного дослідження № 94/19 від 19.12.2019 р., а отже, вимоги ст. 106 ЦПК України до цього висновку застосувати не можливо.

Щодо правової природи висновку експертного дослідження № 94/19 від

19.12.2019 р. слід зазначити, що згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до п. 1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5 (у поточній редакції, далі за текстом - Інструкція), підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. Результати проведення експертизи викладаються у письмовому документі - висновку експерта.

В інших випадках проводиться експертне дослідження, підставою для якого є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовою заявою (листом) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються. Результати проведення експертних досліджень викладаються у письмовому документі - висновку експертного дослідження.

В судому засіданні, що відбулось 17.09.2020 р., експерт ОСОБА_3 був попереджений про кримінальну відповідальність.

Таким чином, суд вбачає за можливе прийняти висновок експертного дослідження № 94/19 від 19.12.2019 р., поданий позивачкою, до уваги при прийнятті рішення по справі та визначення вартості матеріальної шкоди, завданої позивачці внаслідок залиття нежитлових приміщень.

Суд звертає увагу, що відповідачем не спростовані висновки у експертному дослідженні.

Крім того, неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. До того ж, позивачка зазначає, що моральна шкода полягає в тому, що відповідач відмовився добровільно врегулювати спір, зв`язок з ним втрачено, що в результаті змусило позивачку звернутися за правовою допомогою до адвоката та приймати участь у судових тяжбах з метою відшкодування понесених збитків, що в цілому призвело до порушення її звичайного укладу життя. Враховуючи обставини справи суд вважає доцільним справедливим стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 коп.

Положеннями ч. 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Пунктом 3 статті 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 69544,0 гривні в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 3000,0 гривен, в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 3768,0 гривен на сплату судового збору за проведення експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 22.вересня 2020 року.

Суддя А.В.Науменко

17.09.20