П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року місто Київ

справа № 761/25885/19

провадження №22-ц/824/1673/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 4 вересня 2019 року, постановлену в складі судді Рибака М.А.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ясінської Катерини Михайлівни, стягувач: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра",-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргоюна дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ясінської К.М., стягувач: ПАТ "Комерційний банк "Надра".

Свою скаргу обґрунтовувала тим, що Дніпровським РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м.Києві здійснюється примусове виконання виконавчого листа, виданого 16 жовтня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 2-12919 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 1 835 943, 80 грн., виконавче провадження № 47646810.

2 липня 2019 року Шевченківським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про забезпечення позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення виконавчого провадження.

12 липня 2019 року вона отримала від АБ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсал Банк» електронні повідомлення про призупинення (встановлення обмежень виконавчою службою) операцій за її картковими рахунками згідно з постановою Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві про накладення арешту на кошти боржника.

16 липня 2019 року її представником було подано до Дніпровського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м.Києві заяву від 15 липня 2019 року про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та встановлено, що державним виконавцем 4 липня 2019 року було прийнято постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні, що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках в банківських та фінансових установах та на всіх інших відкритих рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .. Копію вказаної постанови направлено до виконання до банківських та фінансових установ та сторонам виконавчого провадження. Вважає такі дії державного виконавця протиправними, а вказану постанову від 4 липня 2019 року про арешт коштів боржника такою, що підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем було винесено оскаржувану постанову після постановлення 2 липня 2019 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвали про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження. Крім того, вважає незаконним поширення дії арешту на майбутнє.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Ясінської К.М. по прийняттю постанови від 4 липня 2019 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 47646810. Зобов`язати державного виконавця Дніпровського РВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві Ясінську К.М. або будь-якого іншого державного виконавця, в провадженні якого перебуватиме на примусовому виконанні виконавчий лист від 16 жовтня 2013 року, виданий Шевченківським районним судом міста Києва у праві № 2-12919/10 (виконавче провадження № 47646810), прийняти постанову про скасування постанови від 4 липня 2019 року про арешт коштів боржника та зобов`язати державного виконавця поновити порушене право заявника шляхом направлення копії прийнятої постанови на виконання до банківських, інших фінансових установ та сторонам виконавчого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 4 вересня 2019 року задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ясінської К.М., стягувач: ПАТ "Комерційний банк "Надра".

Визнано дії державного виконавця Дніпровського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м.Києві Ясінської К.М. по прийняттю постанови від 4 липня 2019 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 47646810 - неправомірними.

Зобов`язано державного виконавця Дніпровського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м.Києві Ясінську К.М. або будь-якого іншого державного виконавця, в провадженні якого перебуватиме на примусовому виконанні виконавчий лист від 16 жовтня 2013 року, виданий Шевченківським районним судом міста Києва у праві № 2-12919/10 (виконавче провадження № 47646810), прийняти постанову про скасування постанови від 4 липня 2019 року про арешт коштів боржника та зобов`язати державного виконавця поновити порушене право заявника шляхом направлення копії прийнятої постанови на виконання до банківських, інших фінансових установ та сторонам виконавчого провадження.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, стягувач ПАТ "КБ "Надра" подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, що в результаті призвело до винесення незаконної ухвали.

Виконання виконавчого документу, починається із дня надходження виконавчого документу до відповідного органу державної виконавчої служби, оскільки до цього часу виконання виконавчого документу неможливе через відсутність як підстав для його виконання, так і самої інформації про необхідність його виконання.

Із положень Закону України " Про виконавче провадження", а також норм та приписів законодавства про примусове виконання рішень, випливає, що вчинити відповідні дії державний виконавець зобов`язується від моменту отримання інформації відносно тої чи іншої обставини, надходження до нього відповідного виконавчого документу. Тобто, в даному випадку - це момент надходження ухвали про забезпечення позову до органу державної виконавчої служби, де невідкладно виноситься постанова про зупинення примусового виконання рішень за відповідним виконавчим документом.

Державний виконавець зупинив виконавче провадження як тільки отримав копію ухвали про забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення, що відбулось в рамках чинного законодавства, а отже виконав ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року.

Виконання рішення суду у справі №2-12919/10 зупинено відносно скаржника ОСОБА_1 , що означає відсутність будь-яких подальших дій зі сторони державного виконавця за виконавчим провадженням № 47646810. У разі, якщо постановою про арешт коштів державний виконавець арештував рахунок ОСОБА_1 на який нараховується заробітна плата, соціальна допомога, або ж інший вид виплат, на які відповідно до приписів чинного законодавства заборонено накладати арешт боржник має право на скасування постанови у частині накладання арешту на конкретний рахунок, довівши у досудовому порядку або у судовому порядку факт, що на відповідний рахунок арешт не мав бути накладений.

Зупинення виконавчого провадження відбулось у визначеному законом порядку, не суперечить жодним його нормам. Постанова про арешт коштів боржника від 4 липня 2019 року має на меті забезпечення реального виконання рішення, є цілком правомірною та законною. Зупинення виконавчого провадження не має зворотної дії у часі, виконується на підставі ухвали суду та починається з моменту надходження її до державного виконавця, а отже попередні постанови не мають бути скасовані, а їх наявність ніяким чином не порушує права боржника, оскільки подальше виконання рішення зупинено.

ОСОБА_1 та державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ясінська К.М. не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Руденко В.Б. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень /а.с. 123, 124/, про причини своєї неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що 16 березня 2013 року Шевченківським районним судом м.Києва на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі 2-12919/10 було видано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 1 835 943,80 грн.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Світенко С.М. від 26 травня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47646810.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року забезпечено позов ОСОБА_1 шляхом зупинення виконавчого провадження №47646810, що здійснюється на підставі виконавчого листа у справі №2-12919 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, виданого 16 жовтня 2013 року Шевченківським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 1 835 943,80 грн.

4 липня 2019 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінською К.М. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках в банківських та фінансових установах, та на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1

16 липня 2019 року державним виконавцем Ясінською К.М. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 47646810 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 2 липня 2019 року про зупинення виконавчого провадження №47646810, що здійснюється Дніпровським РВ ДВС в м. Київ ГТУЮ у м.Києві.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив із того, що постанова старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Ясінської К.М. від 4 липня 2019 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 47646810 винесена всупереч заборони суду на вчинення таких дій, оскільки в цей час діяла ухвала Шевченківського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження №47646810, що здійснюється на підставі виконавчого листа у справі №2-12919 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, виданого 16 жовтня 2013 року Шевченківським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 1 835 943,80 грн., а тому дії державного виконавця є неправомірними.

Проте, з такими висновками суду повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією бо бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Виходячи зі змісту ст.451 ЦПК України скарга підлягає задоволенню лише при встановленні, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця прийняті або вчинені не у відповідності до вимог закону, поза межами повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника були порушені.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, а також ухвали у цивільних справах у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження, яким є, в тому числі і боржник, зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Частина 2 ст. 34 цього ж Закону передбачає, що виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Згідно зі ч.2 ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що обов`язок державного виконавця зупинити виконання рішення виникає з моменту коли йому стало відомо про наявність передбачених законом підстав для зупинення виконавчого провадження.

Той факт, що державним виконавцем винесено оскаржувану постанову про арешт майна боржника 4 липня 2019 року, за наявності ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження у справі №761/25885/19, не свідчить про незаконність дій виконавця, адже про ухвалу про забезпечення позову, виконавець дізнався після її отримання, тобто після 4 липня 2019 року, і 16 липня 2019 року зупинив виконавче провадження шляхом винесення постанови та припинив будь-які дії з примусового виконання рішення суду.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 2 липня 2019 року повідомила державного виконавця про ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року.

Крім того, арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану (ч.4 ст.35 Закону).

За таких обставин, оскільки скаржником не доведено, що державному виконавцю стало відомо про ухвалу суду про забезпечення позову до 4 липня 2019 року, підстав уважати, що рішення державного виконавця про накладення арешту на рахунки боржника прийнято з порушенням норм закону, відсутні.

Крім того, ст. 18 Закону України " Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець, зокрема, зобов`язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (ч.7 ст. 18 цього Закону).

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (ч.4 ст. 48 цього ж Закону).

Отже, зазначення у постанові державного виконавця про те, що арешт накладено на рахунки, які будуть відкриті боржником в майбутньому, не суперечить вимогам закону.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови держаний виконавець діяла у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» в межах наданих їй Законом повноважень з метою виконання судового рішення, що набрало законної сили і підлягало до виконання.

Суд першої інстанції в порушення вимог закону, не встановивши неправомірності дій державного виконавця або прийнятих ним рішень, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання скасувати постанову про накладення арешту від 4 липня 2019 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з винесенням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 4 вересня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ясінської Катерини Михайлівни, стягувач: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" (04053, м.Київ, вул. Січовий Стрільців, б. 15, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1921 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 17 березня 2020 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус