Справа № 522/2829/20
Провадження № 2/522/3857/20
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

04 березня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Агенція з державної реєстрації», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування реєстраційного запису про право власності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває вказана справа, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони відповідачу ОСОБА_2 , її представникам, уповноваженим особам чи іншим третім особам вчиняти будь-які дії, направлені на проникнення до житла, виселення мешканців квартири, заборони перебувати, змінювати замки, чинити опір у користуванні та мешканні ОСОБА_1 та її родини в квартирі, виселяти ОСОБА_1 або її родину, вчиняти будь-які реєстраційні дії або вселення інших осіб у вказану квартиру до вирішення спору по суті.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, представник позивача зазначає, що між сторонами у справі виник спір щодо перереєстрації права власності на іпотечну квартиру, в якій проживає ОСОБА_1 разом з родиною. В разі невжиття заходів забезпечення позову у обраний позивачем спосіб існує реальна загроза виселення позивача з квартири та відчуження відповідачем спірного майна на користь третіх осіб.

Розгляд клопотання відбувається за відсутності учасників справи згідно вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1-2ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Так, заявляючи про можливе відчуження відповідачем належного їй майна, заявником не надано жодних доказів, які б свідчили про намір ОСОБА_2 вчинити дії щодо продажу чи перереєстрації майна на користь третіх осіб. Окрім цього, заявником не надано і жодних доказів щодо наміру ОСОБА_2 проникнути до квартири АДРЕСА_1 чи вчинення дій щодо виселення позивача.

Заявником також не доведено яким чином вжиття заходів щодо забезпечення позову у обраний ним спосіб може попередити невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Суд також зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком порушення прав та інтересів учасників справи або призвести до необґрунтованого обмеження їх прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є титульним власником спірного майна, фактичне володіння відповідачем майном заперечується позивачем у справі. Разом з тим, сам лише факт подання позову не може слугувати достатньою правовою підставою для встановлення обмеження власнику майна у вчиненні будь-яких дій, направлених на реальне використання належного йому житлового приміщення, як то вхід в приміщення, перебування в ньому чи проживання.

Жодних інших доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, які б могли затруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення, позивачем до суду не надано, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість поданого клопотання, що є підставою для відмови в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3, 11,149-151,153, 154, 247, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Агенція з державної реєстрації», третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування реєстраційного запису про право власності - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 04.03.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов