Справа №: 164/333/20
Категорія: 310010000
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Шлеян А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, вказавши, що вона являється спадкоємцем за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 позивач у встановлений законом термін фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила у володіння та управління спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Спадкоємців за заповітом на дане майно немає. Іншими спадкоємцями за законом на це майно, крім позивача, є діти спадкодавця - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини, після смерті батька ОСОБА_2 у визначений законом термін не вчинили, на спадкове майно не претендують. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , а також право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0.2500 га, вартістю 12500 гривень, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0.2000 га, вартістю 4000 гривень, що призначена для ведення особистого підсобного господарства, знаходиться в с. Лишнівка Маневицького району Волинської області, які були виділені ОСОБА_2 у власність згідно рішення Лишнівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 16/2 від 29.10.1993 року.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_7 , представник відповідача - Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області в судове засідання не з`явилися, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_7 подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача - Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області в судове засідання не з`явився, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 сільська рада не заперечує, просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_7 та представника відповідача - Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до абзацу 6 п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ,,Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 являвся власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Рішенням Лишнівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 16/2 від 29.10.1993 року ОСОБА_2 було передано безкоштовно у власність земельну ділянку, площею 0.2500 га, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0.2000 га, що призначена для ведення особистого підсобного господарства, знаходиться в с. Лишнівка Маневицького району Волинської області. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 позивач у встановлений законом термін фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила у володіння та управління спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Спадкоємців за заповітом на дане майно немає. Іншими спадкоємцями за законом на це майно, крім позивача, є діти спадкодавця - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини, після смерті батька ОСОБА_2 у визначений законом термін не вчинили, на спадкове майно не претендують. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.08.2000 року, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 6.03.1963 року, довідки Лишнівського старостинського округу № 4 Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області № 103 від 10.02.2020 року, витягу з погосподарської книги № 3 за 1996-2000 роки Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області, витягу з рішення Лишнівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 16/2 від 29.10.1993 року, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 179/02-31 від 27.02.2020 року, висновку про відповідність будинковолодіння по АДРЕСА_1 діючим будівельним, санітарним та пожежним нормам від 19.02.2020 року, нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відмову від спадщини, повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 378/01-16 від 30.04.2020 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , являючись спадкоємцем за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_2 , фактично набула право власності на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за ОСОБА_1 .

Суд вважає, що оскільки позивач ОСОБА_1 , являючисьспадкоємцем за законом, має право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на земельну ділянку, площею 0.2500 га, вартістю 12500 гривень, яка призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0.2000 га, вартістю 4000 гривень, що призначена для ведення особистого підсобного господарства, знаходиться в с. Лишнівка Маневицького району Волинської області, які були виділені спадкодавцю ОСОБА_2 у власність згідно рішення Лишнівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 16/2 від 29.10.1993 року, слід визнати за нею право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 524-527, 530, 548-549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на земельну ділянку, площею 0.2500 га, вартістю 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень, що призначена для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться по АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0.2000 га, вартістю 4000 (чотири тисячі) гривень, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, знаходиться в с. Лишнівка Маневицького району Волинської області, що були виділені у власність згідно рішення Лишнівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 16/2 від 29 жовтня 1993 року, які належали ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя районного суду О.В. Невар