Справа № 444/1732/20
Провадження № 2/444/815/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Головач Орислава Романівна про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були подружжям, що стверджується свідоцтвом про одруження від 02.03.1951 року.

ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження від 02.09.1955р. серія НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 змінила своє прізвище на « ОСОБА_4 » у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про одруження від НОМЕР_4 від 04.11.1967р.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження від 22.01.1968р.серія НОМЕР_5 .

ОСОБА_1 змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 » у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про одруження від НОМЕР_6 від 07.10.1989р.

ОСОБА_2 являвся власником житлового будинку в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 30.06.1988р. на праві особистої власності.

Відповідно до виписки з погосподарської книги від 12.11.2019р. № 692 головою двору АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 . Тип двору - колгоспний.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося наступне спадкове майно, земельний пай, що стверджується довідкою Боянецької сільської ради від 18.10.2019 № 878.

З якої вбачається, що згідно книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю ( середню земельну частку) на території Боянецької сільської ради, ОСОБА_3 , видано сертифікат№ 352 від 06.02.1996 року ЛВ 014737, на земельну частку (пай) розміром 2,63 га. з них рілля-1,77 га., кормові угіддя - 0,86 га.

Таким чином, ОСОБА_3 , має право на згаданий вище будинок.

Оскільки ОСОБА_1 проживала разом зі своєю бабцею до дати її смерті спадщину фактично прийняла але юридично не оформила. Також Позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на середню земельну частку пай , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки наданий мною сертифікат не відповідає закону.

Тоді ОСОБА_1 звертався до Жовківської РДА про видачу їй нового сертифікату на ім`я ОСОБА_5 , однак також було відмовлено.

Просить задоволити позов.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені.

Однак, відповідачем Боянецької сільською радою третьою особою приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Головач Ориславою Романівною, Жовківська РДА надіслано до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачів та розгляд справи у відсутності їх представників.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задоволити, з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були подружжям, що стверджується свідоцтвом про одруження від 02.03.1951 року.

ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження від 02.09.1955р. серія НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 змінила своє прізвище на « ОСОБА_4 » у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про одруження від НОМЕР_4 від 04.11.1967р.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження від 22.01.1968р.серія НОМЕР_5 .

ОСОБА_1 змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 » у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про одруження від НОМЕР_6 від 07.10.1989р.

ОСОБА_2 являвся власником житлового будинку в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 30.06.1988р. на праві особистої власності.

Відповідно до виписки з погосподарської книги від 12.11.2019р. № 692 головою двору АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 . Тип двору - колгоспний.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося наступне спадкове майно, земельний пай, що стверджується довідкою Боянецької сільської ради від 18.10.2019 № 878.

З якої вбачається, що згідно книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю ( середню земельну частку) на території Боянецької сільської ради, ОСОБА_3 , видано сертифікат№ 352 від 06.02.1996 року ЛВ 014737, на земельну частку (пай) розміром 2,63 га. з них рілля-1,77 га., кормові угіддя - 0,86 га.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, бабці Позивача відсутнє належним чином зареєстроване право власності на житловий будинок та сертифікат на середню земельну частку пай.

Інших спадкоємців крім позивача у ОСОБА_3 не було.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах.

Спадщина на частку в майні колгоспного двору за нормами Цивільного кодексу Української РСР не відкивалася.

Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Незважаючи на внесення записів у по господарські книги , більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, ОСОБА_3 , має право на згаданий вище будинок.

Позивач ОСОБА_1 проживала разом зі своєю бабцею до дати її смерті спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила. Також Позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на середню земельну частку пай , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки наданий нею сертифікат не відповідає закону.

Тоді Позивач зверталася до Жовківської РДА про видачу їй нового сертифікату на ім`я ОСОБА_5 , однак їй також було відмовлено.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1995 р. №801 не передбачено видачу сертифікату нового зразка на ім.»я померлого.

Дану позицію підтверджено листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.№ 24-754/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім.»я спадкодавця спадкоємцям не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну часку пай в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1265 у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

А відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на середню земельну частку (пай) на території Туринківської сільської ради розміром 2.63 умовних кадастрових гектарів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Мікула В. Є.