ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року м. Чернівці

справа № 719/190/19

провадження №22-ц/822/644/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Половінкіної Н.Ю.

секретар Скрипка С.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , на ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 29 травня 2020 року, постановлену під головуванням судді Телешман О.В.,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 29 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним залишено без розгляду. У задоволенні заяви представника відповідача про стягнення з позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи відмовлено.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачка та її представник повторно не з`явилися в судове засідання і від них не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Відмовляючи у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення з позивачки витрат пов`язаних з розглядом справи, суд виходив з того, що відповідач не довів, що його витрати були необхідними та викликаними необґрунтованими діями позивачки.

На дану ухвалу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вказує на те, що представником позивача було подано до суду заяву про неможливість з`явитися в судове засідання призначене на 28 квітня 2020 року у зв`язку із введенням на території України карантину, а тому суд мав відкласти розгляд справи на іншу дату.

Окрім того, суд першої інстанції залишив позовну заяву без розгляду після початку розгляду справи по суті, що є порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що внаслідок невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі обставинам справи, ОСОБА_3 позбавлений можливості належним чином заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка та її представник повторно не з`явилися в судові засідання, призначені на 28 квітня та 29 травня 2020 року.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо:належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання призначене на 28 квітня 2020 року позивачка та її представник не з`явилися, у зв`язку з чим, розгляд справи відкладено на 29 травня 2020 року. (т.2 а.с.51).

29 травня 2020 року позивачка та її представник повторно не з`явилися у судове засідання, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заяву про розгляд справи у її відсутність позивачка (її представник) до суду не подавала.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки неявка позивачки (її представника) у судове засідання, призначене на 29 травня 2020 року, є повторною, а заяви про розгляд справи за відсутності позивачки до суду, на момент ухвалення відповідного процесуального рішення, не надходило.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що представником позивача було подано до суду заяву про неможливість з`явитися в судове засідання призначене на 28 квітня 2020 року, у зв`язку із введенням на території України карантину, а тому суд першої інстанції мав відкласти розгляд справи на іншу дату.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Крім того, позивач не позбавлений був можливості заявити клопотання про розгляд справи в режимі відеозв`язку.

Наведені у апеляційній скарзі доводи про те, що суд першої інстанції залишив позовну заяву без розгляду після початку розгляду справи по суті, що є порушенням норм процесуального права, не заслуговують на увагу, оскільки стосуються залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач сам звернувся до суду з такою заявою.

Крім того, залишення позову без розгляду не порушує будь-яких прав відповідача, а позивачка ОСОБА_2 ухвалу суду про залишення його позовної заяви без розгляду в апеляційному порядку не оскаржувала, а отже, вона погодилася з нею.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що внаслідок невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі обставинам справи, ОСОБА_3 позбавлений можливості належним чином заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відмовляючи в задоволенні заяви про стягнення з позивачки на користь відповідача судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів, що його витрати були необхідними та викликаними необґрунтованими діями позивачки.

Такий висновок суду першої інстанції є по суті правильним.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 2020 року адвокат Поляк М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , подала до суду першої інстанції заяву, в якій просила суд провести судове засідання без її участі та участі відповідача. Просила також вирішити питання про розподіл судових витрат (т.2 а.с.58).

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необгрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необгрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Враховуючи викладене, вимога відповідачки про розподіл судових витрат не є тотожною з вимогою про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, поданої на підставі частини третьої статті 142 ЦПК України, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні таких витрат, оскільки рішення по суті спору не ухвалював, що виключає можливість розподілу між сторонами судових витрат.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що клопотання в порядку частини третьої статті 142 ЦПК України, подане адвокатом Поляк М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , - 09 червня 2020 року.

15 червня 2020 року за результатами розгляду вказаного клопотання, Кельменецьким районним судом Чернівцької області постановлено ухвалу, яка відповідачем (його представником) в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 29 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 18 вересня 2020 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.М. Литвинюк

Н.Ю. Половінкіна