Житомирський апеляційний суд
Справа №278/150/20 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 16 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №278/150/20 за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Міськрайонного управління в Житомирському районі та місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Державного реєстратора Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області Назімової Катерини Сергіївни, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Силіна Сергія Володимировича та Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління в Житомирському районі та місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області Поліщука Дениса Миколайовича, третя особа Житомирська міська рада про визнання незаконними та скасування рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію, рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію та про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 23 березня 2020 року, яка постановлена суддею Дубовік О.М. в м. Житомирі

встановив:

У березні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2020 року.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що в провадженні Житомирського районного суду Житомирської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Міськрайонного управління в Житомирському районі та місті Житомирі ГУ Держгеокадастру в Житомирській області, ГУ Держгеокадастру в Житомирській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Державного реєстратора Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області Назімової К.С., приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Силіна С.В. та Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління в Житомирському районі та місті Житомирі ГУ Держгеокадастру в Житомирській області Поліщука Д.М., третя особа Житомирська Міська рада, про визнання незаконними та скасування рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію, державної реєстрації, рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію та про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2020 року по вказаній справі судом застосовано заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на зареєстроване за ОСОБА_1 майно - земельну ділянку площею 0.2 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:000:0615, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, яка розташована в с.Оліївка Житомирського району, Житомирської області.

Заявник вважає, що доводи позивача, якими було мотивовано потребу в забезпеченні позову є необґрунтованими та недоведеними. Крім того, з матеріалів справи не вбачається якими саме діями ОСОБА_1 порушуються права позивача. Також заявником зазначено, що ОСОБА_2 приховала від суду інформацію щодо того факту, що вона чотири рази зверталася до Житомирського окружного адміністративного суду із заявами про забезпечення позову, в задоволенні яких їй було відмовлено, а також ту обставину, що в межах кримінального провадження, зареєстрованого за заявою ОСОБА_2 , було скасовано накладений на спірну земельну ділянку арешт.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 23 березня 2020 року в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову - відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову. В обґрунтування скарги зазначає, що доводи позивача щодо можливого вчинення відповідачами після 30.01.2020 року дій по зміні цільового призначення земельної ділянки, вчинення повторного її продажу та реєстраційних дій з цих питань є лише припущенням позивача та не обґрунтовані жодними доказами. Заявник вказує, що на думку ОСОБА_2 , відповідачі набули право власності на спірну земельну ділянку неправомірно, у зв`язку з чим ними порушено законні інтереси позивача. Проте, зі змісту позовної заяви не вбачається в чому саме полягає порушення законних інтересів позивача. Водночас, Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області жодних рішень щодо передачі ОСОБА_2 у власність або користування земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0615 не приймалось. Приймаючи рішення про забезпечення позову по даній справі, суд залишив поза увагою ухвалу Касаційного цивільного суду від 29.08.2019 року по справі №278/3458/18, якою при відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 09.04.2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 09.07.2019 року у задоволенні клопотання про зупинення виконання вказаної постанови Житомирського апеляційного суду в частині скасування заходів забезпечення позову відмовлено. Скаржник зазначає, що суд безпідставно залишив поза увагою доводи заявника щодо необґрунтованості забезпечення даного позову та не взяв до уваги приховування позивачем від суду інформації про те, що в межах кримінального провадження № 0000680, зареєстрованого за ч.1 ст.356 КК України в ЄРДР за заявою ОСОБА_2 , ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25.10.2019 року по справі № 295/15123/19, було скасовано ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 08.10.2019 року про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0615, у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення не було доведено реальну загрозу відчуження, приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення, використання чи перетворення спірної земельної ділянки.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначила, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову, так як суд наділений правом скасувати заходи забезпечення позову лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Ткачук А.О. та представник Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від приватного нотаріуса Силіна С.В. до суду надійшло клопотання про розгляд прави за його відсутності.

Від позивача ОСОБА_2 до суду в черговий раз надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через продовження загальнодержавного карантину до 31 жовтня 2020 року.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Вказана цивільна справа тривалий час перебуває в провадженні апеляційного суду (з 06 квітня 2020 року), який неодноразово відкладав розгляд справи за клопотанням позивача, в тому числі і у зв`язку із запровадженням загальнодержавного карантину, і учасники справи мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі.

Виходячи з вищевказаного, з урахуванням положень Закону України № 731-ШХ від 18.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», послаблення в державі карантинних заходів, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності сторони позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так відмовляючи у задоволенні поданої заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову в цій справі вжиті судом у зв`язку з реальною загрозою невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. На думку суду, обставини, які були підставою та мотивом для прийняття судом рішення про вжиття заходів забезпечення позову, не відпали та не зазнали істотної зміни, а заявником не надано достатніх доказів того, що заходи, вжиті ухвалою про забезпечення позову доцільно скасувати.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч.1 ст.150 ЦПК України, може істотно утруднити чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушення чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, щодо якого вимагається вирішення питання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Так відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, що обмежують право власності відповідача на спірне майно, суд першої інстанції залишив поза увагою, що в провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа № 278/3458/18 за позовом ОСОБА_2 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Міськрайонного управління в Житомирському районі та місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, треті особи - ОСОБА_3 , Житомирська міська рада, про визнання незаконним та скасування рішень Оліївської сільської ради. Постановою Житомирського апеляційного суду від 09 липня 2019 року скасовано рішення районного суду у даній справі, провадження у справі закрито. Заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 29.11.2018 року - скасовані.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 29.08.2019 року у справі № 278/3458/18, про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 09.04.2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 09.07.2019 року, було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення вказаної постанови Житомирського апеляційного суду в частині скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, відмовляючи у скасуванні заходів забезпечення позову, суд не звернув уваги на те, що у 2019 році позивач ОСОБА_2 чотири рази зверталася до Житомирського окружного адміністративного суду із заявами про забезпечення її позову у справі № 78/1783/19 шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0615 та заборони вчиняти реєстраційні дії відносно вказаної земельної ділянки, у задоволенні яких суддями Житомирського окружного адміністративного суду було відмовлено за їх безпідставністю, які у встановленому законом порядку позивачем не оскаржувалися.

Також суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що в межах кримінального провадження № 000680, зареєстрованого за ч.1 ст. 356 КК України в ЄРДР за заявою ОСОБА_2 , яке на даний час знаходиться в провадженні СВ Житомирського відділення поліції, Житомирським апеляційним судом 25.10.2019 року постановлено ухвалу у справі № 295/15123/19, якою ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 08.10.2019 року про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0615 скасовано у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення будь-якими доказами не доведена «реальна загроза відчуження, приховування пошкодження, псування, зникнення, втрати знищення використання, перетворення спірної земельної ділянки, як підстави для забезпечення мети збереження її як речового доказу у даному кримінальному провадженні».

Крім того, як слідує з матеріалів справи, Оліївською сільською радою Житомирського району жодних рішень щодо передачі позивачу ОСОБА_2 у власність або користування спірної земельної ділянки не приймалось.

Отже, з огляду на вище викладені обставини, враховуючи заперечення відповідача та надані сторонами докази, у суду існують обґрунтовані сумніви щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення, наявність якого є обов`язковою умовою для забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в спорах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року роз`яснено судам, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу.

Частина перша статті 158 ЦПК України передбачає, що суд може з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням сторони скасувати заходи забезпечення позову. При цьому, положеннями ст.158 ЦПК України не встановлено вичерпного переліку підстав, які зумовлюють скасування судом заходів забезпечення позову, або зобов`язують суд проявити власну ініціативу щодо такого скасування.

Таким чином, у питанні скасування заходів забезпечення позову, якщо це не підпадає під ознаки випадків, встановлених ч.ч.7-10 та ч.13 ст.158 ЦПК України, суд наділений певною свободою розсуду.

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, заперечень відповідача, а також встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що обставини, які були підставою для застосування заходів забезпечення позову, змінилися, вжиття заходів забезпечення позову могло порушити майнові права відповідача,а тому обмеження прав ОСОБА_1 , не має під собою достатніх підстав.

З огляду на викладене, суд вважає, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2020 року щодо накладення арешту на земельну ділянку площею 0,2 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:000:0615, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, яка розташована за адресою: с. Оліївка, Житомирський район, Житомирська область та належить відповідачу ОСОБА_1 , підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 23 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2020 року в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зареєстроване за ОСОБА_1 майно - земельну ділянку площею 0,2 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:000:0615, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, яка розташована за адресою: с.Оліївка, Житомирський район, Житомирська область - скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2020 року.

Головуючий: Судді: