Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сільваші Володимир Миколайович до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що 08.08.2019 р. між ним та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Стверджує, що він набув право власності на вищевказаний житловий будинок з спорудами та земельною ділянкою, однак, в даному будинку залишається зареєстрованим ОСОБА_2 .. Зазначає, що факт його реєстрації порушує його права, спричиняє для нього додаткові незручності в сплаті додаткових комунальних послуг та в оформленні субсидії, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги, та винести рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщеннями, а саме: будинком, за адресою АДРЕСА_1 .

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак його представник-адвокат Сільваші В.М. подав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю та просить суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. 27.02.2020 р. та 12.03.2020 р. судом було повідомлено відповідача ОСОБА_2 , про перебування у провадженні суду цивільної справи за №308/13076/19 та про його виклик в судові засідання, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб. сайті судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору купівлі продажу від 08.08.2019 року зареєстрованого в реєстрі №1203 та посвідченого приватним нотаріусом Гуменюк В.В., слідує, що ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право приватної власності позивача на вказане будинковолодіння стверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №189170448 від 18.11.2019 року.

Згідно довідки про склад сім`ї №3624 від 08.11.2019 р. виданої Холмківською сільською радою, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_2 , 1986 р.н. та ОСОБА_4 , 1950 р.н.

З акту не проживання особи за місцем реєстрації від 12.11.2019 р. слідує, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає та господарства не веде.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Виходячи з аналізу наведених вище норм матеріального права та враховуючи те, що ОСОБА_1 є законним власником вищевказаного будинку і факт реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 перешкоджає позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні належним йому будинком, суд приходить до висновку, що поданий ОСОБА_1 позов є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 259, 264, 265, 280 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 16, ч.1 ст. 383, ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 16 березня 2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк