Справа № 603/134/20
Провадження № 2/603/127/2020
"13" травня 2020 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Галіяна І.М.
секретаря судового засідання Захарчишин М.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу
предмет позову: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
І. Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , про визнання останнього таким, що втратив право користування житлом, а саме, жилим приміщенням/квартира що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вимоги позивача мотивовані тим, що він є власником квартири АДРЕСА_2 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого державним реєстратором: ОСОБА_3 Васильовичем, Монастириська Міська рада Тернопільської області на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 221, виданий 30.01.1992 року, видавник В.М. Шумей, державний нотаріус Монастириської державної нотаріальної контори.
В даному будинку крім ОСОБА_1 зареєстрований ОСОБА_2 .
Більше року відповідач не проживає у вказаному житловому будинку та не з`являється.
Крім цього позивач посилається на ст. 405 ЦК України згідно якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 28.02.2020 року про відкриття провадження в справі вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а відповідача вирішено додатково повідомити через розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України.
25.03.2020 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області розгляд цивільної справи відкладено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України
13.05.2020 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області постановлено рішення про проведення заочного розгляду даної цивільної справи на підставі наявних у справі доказів.
ІІІ. Аргументи сторін.
Протягом п`ятнадцяти днів відповідачем до початку розгляду справи по суті не було подано: заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з обґрунтуванням причин такого заперечення та відзиву на позовну заяву.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання (реєстрації) відповідача та за допомогою розміщення оголошення про виклик на веб-сторінці (веб-порталі) судової влади України.
Позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Клопотання про відкладення розгляду справи з причин зазначених в ч. 4 ст. 279 ЦПК України сторонами не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 201430709, сформованого 24.02.2020 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 221, виданий 30.01.1992 року, видавник В.М. Шумей, державний нотаріус Монастириської державної нотаріальної контори (а.с.7-8).
Згідно довідки виданої Монастириською міською радою від 13.02.2020 року за №267 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб встановлено, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входить (зареєстрований) його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Підставою звернення ОСОБА_1 з позовом про визнання втрати ОСОБА_2 права на користування житлом є відсутність останнього понад один рік за місцем реєстрації.
Факт відсутності ОСОБА_2 за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , підтверджується: Актом обстеження будинковолодіння, згідно якого при опитуванні свідків встановлено, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 проте протягом останніх десяти років там не проживає.
V. Джерела права й акти їх застосування.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.
VІ. Висновки за результатами розгляду справи.
Судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному будинку.
Також, аналізуючи вищевказане суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом.
На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач понад один рік не користується житловим приміщенням (квартирою), що по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачу, обов`язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 12, 81, 141, 263, 282 ЦПК України, ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, 72 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення заочного рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення .
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення заочного рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У відповідності до п.3 розділ XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження та подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.
Повний текст заочного рішення складено 13.05.2020 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН НОМЕР_1 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт серії НОМЕР_2 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя І. М. Галіян