Справа № 194/163/20
Номер провадження 2/194/129/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Соколової Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання - Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернівка Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про зменшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2009 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх його доходів. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2012 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). 10 січня 2020 року він був звільнений з роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я у зв`язку з виробничою травмою та втратою 80 % працездатності, і йому встановлена 2 група інвалідності. Оскільки, після ухвалення судових рішень у нього значно погіршився стан здоров`я, так як він втратив 80 % професійної працездатності, потребує постійного медикаментозного лікування, а також стаціонарного лікування у КП «ДКПЛ» ДОР», що потребує додаткових матеріальних затрат, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Крім того, зазначив, що він працював у ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Тернівське» машиністом гірничих виїмкових машин та його середній дохід за місяць становив 24053,67 грн. Виходячи з вказаної середньомісячної заробітної плати 1/4 її частина становить 6013,42 грн., а 1/6 частина становить 4008,95 грн., а тому розмір аліментів за один місяць зменшиться на 2004,47 грн., розмір аліментів за 12 місяців зменшиться на 24053,64 грн. Оскільки він подає позов про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь двох відповідачок, то розмір аліментів за рік зменшиться на 48107,28 грн. Судовий збір ним не сплачено, так як він є інвалідом 2 групи.

В зв`язку з чим, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх його доходів до 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини всіх його доходів до 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_3 надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що з позовними вимогами позивача не погоджується, вважає їх безпідставними, оскільки рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2012 року з позивача на її користь стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини його доходів, починаючи з 01 травня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що 10 січня 2020 року він був звільнений з роботи за станом здоров`я у зв`язку з виробничою травмою та втратою 80 % працездатності та йому встановлена 2 група інвалідності, а тому у нього погіршився стан здоров`я, який вимагає додаткового лікування та, у зв`язку з чим додаткових витрат, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Однак, вважає, що погіршення стану його здоров`я, не може бути безумовною підставою для обмеження прав дитини на забезпеченість належного рівня життя. В зв`язку з виробничою травмою та встановленням 2 групи інвалідності, позивач отримує пенсію та щомісячні страхові виплати. Також, позивач стверджує, що на постійне та стаціонарне лікування, потрібні додаткові матеріальні затрати, але, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу та всі витрати на його лікування. Вважає, що позивач не довів та не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження того, що в нього значно погіршився матеріальний стан. Також, зазначає, що дитини ОСОБА_5 , на яку позивач сплачує аліменти є дитиною інвалідом, має захворювання: дитячий церебральний параліч, лівосторонній геміпарез з порушенням функцій кінцівок, вальгусна установка стоп, колінних суглобів, а тому потребує додаткових витрат на лікування та реабілітацію, на влаштування побутових зручностей для дитини з подібними розладами здоров`я. Просить в задоволенні позову відмовити, оскільки зменшення розміру аліментів на дитину за наявності можливості сплати батьком дитини такого розміру аліментів буде порушувати права дитини. (а.с. 42-45).

Крім того, відповідачем надано письмове клопотання про витребування доказів, а саме інформації щодо матеріального стану відповідача.

Ухвалою суду від 07 квітня 2020 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3 та витребувані докази на підтвердження матеріального стану позивача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову (а.с. 53).

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Мерцалова Н.В. в судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та без участі ОСОБА_3 , проти задоволення позовних вимог щодо ОСОБА_3 заперечували в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог щодо ОСОБА_2 не заперечували (а.с. 117).

Суд дійшов висновку про розгляд цивільної справи за відсутності сторін, оскільки відповідачі не заперечували проти розгляду справи за їх відсутності, а позивач, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв або клопотань не надав, правом на подання відповіді на відзив не скористався. Про належне повідомлення позивача свідчить довідка про отримання смс-повідомлення (а.с.109) та заявка про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою смс-повідомлення від 04 лютого 2020 року, яка особисто підписана ОСОБА_1 (а.с. 19). Крім того, ОСОБА_1 раніше подавав до суду письмові заяви, в яких просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримував повністю (а.с. 84, 99).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі та у сукупності з нормами законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_1 є батьком дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області 07 лютого 2006 року, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 22 жовтня 2011 року (а.с. 5, 8).

Згідно з рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 червня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4).

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2012 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 травня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6-7).

З довідки від 06 січня 2020 року № 4, виданої виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», видно, що ОСОБА_1 працює у ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» машиністом гірничих виїмкових машин та за період з січня 2019 року по грудень 2019 року отримав заробітну плату 288644,08 грн., що становить у середньому на місяці 24053,67 грн. (а.с. 9).

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 624085, ОСОБА_1 з 17 грудня 2019 року є інвалідом 2 групи, причина інвалідності трудове каліцтво, інвалідність встановлена до 01 січня 2021 року. За станом здоров`я не може виконувати ніякі види праці (а.с. 10).

Також, згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 013874, ОСОБА_1 має 80% втрати професійної працездатності з 17 грудня 2019 року та потребує у постійному медикаментозному лікуванні стаціонарного лікування в КП «ДКПЛ» ДОР» до 01 січня 2021 року (а.с. 11).

Позивача ОСОБА_1 було звільнено з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, ч. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_3 (а.с. 14-18).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У відповідності зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач в позовній заяві зазначив, що в нього погіршився стан здоров`я, він є інвалідом 2 групи, а тому він змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки при зменшені розміру аліментів з двох відповідачів, з кожного з 1/4 до 1/6 частини, в нього зменшаться виплати по аліментам за рік на 48107,28 грн., які йому потрібні для додаткових матеріальних затрат, пов`язаних зі станом здоров`я.

Судом встановлено, що на виконання ухвали суду від 07 квітня 2020 року, в листі Тернівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області № 30.4-05/1353 від 15 квітня 2020 року, зазначено, що ОСОБА_1 , згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААА від 17 грудня 2019 року встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 80 % та 2 група інвалідності з 17 грудня 2019 року, з повторним оглядом 01 січня 2021 року, в зв`язку з чим ОСОБА_1 призначено щомісячну страхову виплату в розмірі 21 020,00 грн. (а.с. 100).

На виконання ухвали суду від 07 квітня 2020 року, в довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 16 квітня 2020 року, зазначено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (Павлоградське об`єднання) і отримує пенсію по інвалідності з 17 грудня 2019 року, щомісячний розмір пенсії складає 16 380 грн. (а.с. 103).

В судовому засіданні встановлено, що з ОСОБА_1 на підставі рішень Тернівського міського суду від 10 червня 2009 року та від 25 квітня 2012 року стягуються аліменти в загальному розмірі 1/2 частини від його доходів, у позивача погіршився стан здоров`я, оскільки він є інвалідом 2 групи, в зв`язку з чим його було звільнено з роботи.

Крім того, суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан, оскільки ОСОБА_1 до звільнення з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» отримував середню заробітну плату в розмірі 24 053,67 грн., про що він сам зазначив в позовній заяві, а після звільнення отримує пенсію та щомісячну страхову виплату в загальному розмірі 37 400 грн. (16 380 грн. + 21 020 грн.).

В судовому засіданні знайшов факт підтвердження, що у позивача погіршився стан здоров`я, а матеріальний стан змінився в значно кращу сторону, а тому позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що він не має можливості сплачувати аліменти в раніше визначеному судом розмірі.

Також, суд приходить до переконання, що визначений розмір аліментів узгоджується із абз. 2 ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

Однак, суд бере до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі, та не заперечула проти задоволення позову.

Згідно ч. 4. ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд перевіривши законні підстави для задоволення позову, вважає, що визнання відповідачем ОСОБА_2 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки при задоволенні позову, розмір аліментів буде фактично не змінним, ніж відповідач ОСОБА_2 отримувала до ухвалення рішення, також це не суперечить вимогам ст. 182 Сімейного Кодексу України та розмір аліментів не буде меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як відповідач ОСОБА_2 до зменшення розміру аліментів отримували аліменти в приблизному розмірі 6013,42 грн., а при зменшеному розмірі аліментів буде отримувати приблизно 6230,84 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 суд приходить до наступного висновку.

З посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого управлінням соціального захисту населення Тернівської міської ради, встановлено, що дитина ОСОБА_5 , 2011 року народження, є дининою-інвалідом (а.с. 46).

Відповідно до виписки з історії хвороби № 7314, виданого КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР, дитина ОСОБА_5 , 2011 року народження має клінічний діагноз: дитячий церебральний параліч, лівобічний геміпарез з порушенням функції кінцівок. Вальгусна установка стоп, колінних суглобів (а.с. 47).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала повністю, оскільки малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дининою-інвалідом, має клінічний діагноз: дитячий церебральний параліч, лівобічний геміпарез з порушенням функції кінцівок, вальгусна установка стоп, колінних суглобів, а тому потребує додаткових витрат на лікування та реабілітацію, на влаштування побутових зручностей для дитини з подібними розладами здоров`я.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Крім того, у § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Суд вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів позивача на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є оптимальними та цей розмір не є завищеним при даних обставинах справи.

Також слід зазначити, що суд вважає безпідставним доводи позивача, що у зв`язку із встановленням йому групи інвалідності та його хворобою, він потребує додаткового стаціонарного лікування, у зв`язку з чим будуть значні в нього додаткови витрати,виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», позивачу, відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що він мав до ушкодження здоров`я, встановлена сума щомісячних страхових виплат.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.

Якщо внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання потерпілий тимчасово втратив працездатність, Фонд фінансує всі витрати на його лікування.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених СК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 686/13303/16-ц від 13 червня 2019 року.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до ОСОБА_2 підлягають задоволенню, так як, зменшення розміру аліментів на даний час не порушує права, свободи чи інтереси дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір зменшених аліментів не буде заниженим та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного законодавства, буде достатнім для забезпечення дитини належними умовами для фізичного, духовного та культурного розвитку, не порушуючи також інтереси і матеріальні становища, як відповідача ОСОБА_2 так і позивача, враховуючи визнання першим відповідачем позову, а тому необхідно зменшити розмір стягуваних аліментів з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини всіх його доходів, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, оскільки відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, а позивачем не доведено, що погіршений стан його здоров`я впливає на його матеріальне становище, та не наведено інших причин, які могли б унеможливити виконання позивачем своїх батьківських обов`язків по сплаті аліментів на дитину-інваліда ОСОБА_5 , в даному розмірі, не надано суду належних та допустимих доказів про те, що його спроможність матеріального забезпечення дитини настільки знизилася, що він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному раніше судом розмірі, виходячи з пріоритету інтересів дитини та її потреб в наслідок її захворювання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, у зв`язку із чим позовні вимоги до ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно п. 9 ч. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 206, 247, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , що стягуються на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2009 року по справі № 2-451/2009р. на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини всіх його доходів щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 травня 2020 року.

Сторони по справі:

Позивач:ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя Ю.І. Соколова