Справа № 366/3063/19
Провадження № 2/366/138/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

27 квітня 2020 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого - судді Ткаченка Ю.В., при секретарі Євтушенко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України в смт.Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2118 грн. (дві тисячі сто вісімнадцять гривень).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в період з 11 лютого 2013 року по 28 жовтня 2019 року вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після припинення між сторонами фактичних сімейних стосунків дитина залишилась проживати з позивачем.

З 2016 року відповідач не надає дитині матеріальної допомоги, знаючи, що його дитина потребує батьківської уваги і допомоги.

Позивач на даний час не працює, але не офіційно займається ремонтом побутової техніки, що дає йому змогу забезпечувати себе повністю, але при цьому у забезпеченні дитини він участі не бере.

Позивач працює, однак враховуючи незначний розмір доходу, який вона отримує, вона не може самостійно забезпечувати достатні умови для виховання та проживання своїх дітей.

Позивач посилається на те, що відповідач на даний час працює не офіційно, тому встановити його реальний дохід неможливо, тому просить суд стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2118 грн. (дві тисячі сто вісімнадцять гривень).

Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання, а ухвалою суду від 21.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач звернулася до суду із заявою в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надіслав.

В судові засідання відповідач не з`явився, повернувся конверт з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою та інші причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». Заяв та клопотань від ОСОБА_2 до суду не надходило.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Судом встановлено, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.ч. 1-2 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 11 лютого 2013 року по 28 жовтня 2019 року.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідач довідки про свої доходи суду не надав.

Довідкою № 556 від 25.09.2019 року, виданої Жміївською сільською радою Іванківського району Київської області підтверджується те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться на повному утриманні ОСОБА_1 (а.с.8).

Статтею 7 СК України встановлено, що «дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість, яких надана Верховною Радою України», але дитина сторін по вині відповідача не має можливості реалізувати в повній мірі своє право.

При цьому не встановлено, хто в більшому розмірі повинен утримувати дитину той з батьків, з яким проживає дитина або той, який має більший розмір доходів; законодавцем встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину без врахування даних обставин.

Дані обставини враховуються, згідно статті 182 СК України, тільки судом при вирішенні питання про стягнення аліментів.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Крім того, частиною 2 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації.

Суд також роз`яснює сторонам, що згідно чинного законодавства розмір аліментів, визначений за рішенням суду у твердій грошовій сумі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 04 грудня 2019 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини з 04 грудня 2019 року.

Отже, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.13 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів є обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.

У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, суд покладає обов`язок зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн. на відповідача.

З матеріалів справи, зокрема з квитанції прибуткового касового ордеру № 377 від 15.11.2019 року слідує, що ОСОБА_1 за надання правової допомоги (консультація, позов і т.д.) витратила 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень).

Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень) слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України та ст.ст. 12, 13, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-284, 288, 354, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2118 грн. (дві тисячі сто вісімнадцять гривень), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 грудня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень).

Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його проголошення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, визначені статтями 284, 354 Цивільного процесуального кодексу України для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя : Ю.В. Ткаченко