Справа №485/239/19 Головуючий суду першої інстанції Квєтка І.А.
Провадження №22-ц/812/435/20 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

без участі сторін та їх представників, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 січня 2020 року, постановлену об 11 год.46 хв. під головуванням судді Квєтки І.А. в приміщенні суду в м.Снігурівка Миколаївської області, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Шульга Тетяна Володимирівна, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_3 подала до суду позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту, складеного її батьком ОСОБА_4 на користь відповідача, який посвідчений 24 липня 2018 року секретарем Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за реєстровим номером 89.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_3 вказувала, що на момент складання спірного заповіту її батько, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. За життя він зловживав алкогольними напоями, переніс декілька інсультів, хворів на цукровий діабет та інші захворювання, які призвели до його дратівливості, неврівноваженості, а згодом провалів у пам`яті та приступів агресії.

Під час розгляду справи позивачем надано до суду першої інстанції висновок судово-медичної експертизи Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи №45-к від 17.05.2019 р., в якому викладено висновок про те, що згідно з наданими медичними документами і з урахуванням динамічного спостереження за ОСОБА_4 захворювання і синдроми, які були виявлені у нього, не дозволяли усвідомлювати ОСОБА_4 значення своїх дій, а також керувати своїми діями повною мірою, усвідомлено приймати будь-які рішення, зокрема і при підписанні та складанні заповіту 24.07.2018 року.

08 січня 2020 року представником позивача ОСОБА_5 заявлено клопотання про призначення у справі додаткової судово-медичної експертизи на вирішення якої вона вважала необхідним поставити таке питання: З урахуванням стану здоров`я, в тому числі психіатричного, чи здатен був ОСОБА_4 усвідомлювати значення своїх дій, повною мірою усвідомлено приймати рішення при підписанні та складанні заповіту від 24 липня 2018 року з урахуванням додаткових медичних документів, отриманих від Снігурівської ЦРЛ від 22.07.2018 р., показів свідків від 19.08.2019 р., 25.09.2019 р. та додатково допитаних свідків завідувача кафедри, кандидата медичних наук, доцента ОСОБА_6 та кандидата медичних наук, доцента ОСОБА_7 ?

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 січня 2020 року клопотання позивача задоволено частково.

Призначено у справі посмертну комплексну судово-медичну та судово-психіатричну експертизу проведення якої доручено експертам Миколаївського обласного бюро СМЕ із залученням лікарів психіатрів ДУ «Центр судово-психіатричної експертизи».

На вирішення експертів поставлено такі питання: 1) Якими хворобами страждав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент складання та посвідчення заповіту 24.07.2018 року, які підтверджуються об`єктивними медичними даними, наведеними у наданих на експертизу медичних документах? 2) Чи страждав ОСОБА_4 психічною хворобою? 3) Чи страждав ОСОБА_4 іншою хворобою, яка могла б впливати на його психічний стан? 4) Якщо ОСОБА_4 страждав психічною хворобою або іншою хворобою, яка могла б впливати на його психічний стан, то чи міг він станом на день укладення заповіту 24 липня 2018 року, з урахуванням показань свідків, допитаних у справі, усвідомлювати свої дії та керувати ними? 5) Які ліки та медичні засоби використовувалися під час лікування ОСОБА_4 та чи могли вони станом на 24 липня 2018 року, а саме на момент складання та посвідчення заповіту, вплинути на свободу його волевиявлення?

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач вказувала, що призначаючи експертизу, суд першої інстанції не взяв до уваги, що поставлені ним питання можуть бути вирішені виключно під час проведення судово-психіатричної експертизи, в свою чергу Миколаївське обласне бюро судово-медичних експертиз не є повноважною установою для проведення відповідної експертизи.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням її на амбулаторному лікуванні. Від позивача клопотання про відкладення розгляду справи не надходило. Від відповідача та її представника таких клопотань також не надходило.

Згідно з ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Апеляційне провадження у даній справі було відкрито 05 лютого 2020 року.

Суд апеляційної інстанції 26 лютого 2020 року за клопотанням позивача та її представника ОСОБА_5 відкладав розгляд справи у зв`язку з знаходженням представника позивача на амбулаторному лікуванні, яке було підтверджено випискою з медичної карти.

У судове засідання 04 березня 2020 року доказів поважності причин не з`явлення сторони позивача та її представника суду представлено не було. Клопотання про відкладення розгляду справи з боку позивача не надходило. Позивач мала достатній час для запрошення до участі у справі іншого представника, який би здійснював представництво її інтересів у суді, якщо представник знаходиться на лікуванні, доказів можливої тривалості якого суду не надано.

Беручи до уваги викладене, а також вимоги законодавства про те, що явка в судове засідання суду апеляційної інстанції є правом сторони, справа в суді апеляційної інстанції була переглянута без участі сторін та їх представників.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, а при сукупності умов, передбачених частиною 1 статті 103 ЦПК України, а саме: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності, експертизу у справі призначає суд.

Призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема психічний стан особи стаття 105 ЦПК України.

Аналіз зазначеної норми вказує на те, що судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Аналогічні роз`яснення застосування цивільного процесуального законодавства містяться у абз.3 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 р. «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», згідно з якими при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК України суд за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Згідно з п.10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.05.2018 р. №865, предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу.

Відповідно до положень ст.112 ЦПК України комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань. У висновку експертів зазначається, які дослідження і в якому обсязі провів кожний експерт, які факти він встановив і яких висновків дійшов. Кожен експерт підписує ту частину висновку, яка містить опис здійснених ним досліджень, і несе за неї відповідальність. За результатами проведених досліджень, узагальнення та оцінки отриманих результатів експертами складається та підписується єдиний висновок, в якому формулюється загальний висновок щодо поставлених на вирішення експертизи питання або питань. У разі виникнення розбіжностей між експертами висновки оформлюються відповідно до частини другої статті 111 цього Кодексу.

Згідно з п.15 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.05.2018 р. №865, якщо проведення комплексної експертизи не може бути здійснено експертами цієї експертної установи, її керівник повідомляє про це орган, який призначив експертизу, та повертає матеріали, надані для проведення експертизи, для прийняття подальших процесуальних рішень.

З матеріалів справи вбачається що ОСОБА_3 просить визнати недійсним заповіт, складений її батьком, з підстав неможливості усвідомлення ним своїх дій під час здійснення оскаржуваного правочину, у зв`язку із наявністю у нього хвороб, які спричинили такий його стан.

Обґрунтовуючи свою ухвалу про призначення комплексної судово-медичної та судово-психіатричної експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що для встановлення психічного стану ОСОБА_4 експертиза має бути здійснена комплексно експертами Миколаївського обласного СМЕ та залученими лікарями психіатрами ДУ «Центр судово-психіатричної експертизи».

Проаналізувавши викладене, колегія суддів не може у повній мірі погодитися з висновками суду.

Визначаючи необхідність проведення у справі комплексної експертизи, суд не навів мотивування її проведення, не зазначив, які саме фахівці повинні взяти участь у проведенні дослідження з урахуванням хвороб ОСОБА_4 та не перевірив їх наявність у експертній установі. До того ж, головною установою щодо проведення експертизи суд визначив судово-медичну установу, а не судово-психіатричну, що протирічить викладеним нормам законодавства.

З урахуванням предмету та підстав позову необхідним є проведення саме судово-психіатричної експертизи, яку проводять державні спеціалізовані судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України.

Клопотання про проведення комплексної експертизи сторонами не заявлялося та судом належними доводами не обґрунтовано.

За такого, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним частково змінити оскаржувану ухвалу суду щодо виду експертизи та установи її проведення.

В іншій частині ухвала суду не переглядалася, оскільки не оскаржувалася.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 січня 2020 року змінити в частині визначення виду експертизи та установи її проведення.

Призначити у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити державній установі «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», яка розташована по вул. А.Барбюса, 5 м.Києва.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 04 березня 2020 року.