ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 травня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/591/19

Головуючий у першій інстанції - Лібстер А. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/57/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

сторони:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Куликівського районного суду Чернігівської області у складі судді Лібстера А.С. від 20 вересня 2019 року, місце ухвалення рішення смт.Куликівка у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.01.2012 року у розмірі 12 086 грн. 44 коп. Вимоги заявленого позову Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 11 січня 2011 року, ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 4 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач вказує, що у зв`язку із порушеннями відповідачем зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 станом на 20.05.2019 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 086 грн. 44 коп., яка складається із наступного: 3 834 грн. 94 коп. - заборгованість за кредитом; 6 399 грн. 76 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 800 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 551 грн. 74 коп. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути на свою користь із відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Заочним рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 20.09.2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту (заява від 11.01.2012 року) в розмірі 3 834 грн. 94 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1 921 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції від 20.09.2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом та ухвалити у вказаній частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити; в іншій частині заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін. Доводи апеляційної скарги вказують, що у оскаржуваній частині заочне рішення суду першої інстанції є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, має місце невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. В доводах апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано послався на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, оскільки даний правовий висновок було зроблено в іншій конкретній справі за наявності інших правовідносин сторін, коли відповідачем заперечувались такі умови договору, як погоджені між сторонами у належний спосіб. У даній справі відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та факту ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач при укладенні договору підписала відповідну заяву позичальника, чим засвідчила, що вона ознайомлена з документами та згодна з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Доводи апеляційної скарги вказують, що суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов. При цьому апеляційна скарга містить посилання на висновки Верховного Суду, викладені: у постанові від 28.03.2019 року по справі №428/2873/17, у постанові від 08.07.2019 року по справі №923/760/18, у постанові від 11.09.2019 року по справі №153/1334/16. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, безпідставно відмовив у стягненні на користь банку відсотків по кредиту. Доводи апеляційної скарги стверджують, що необхідність сплати боржником відсотків кредитору передбачає стаття 169 Кодексу європейського договірного права - акта міжнародної приватно - правової уніфікації, одного з основних європейських кодексів цивільного права.

Відповідно до частин 1,4 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, справа за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 20.09.2019 року у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.99,103), сторони обізнані про ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 11.01.2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент - Банку (а.с.10). Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Акцент-Банку, ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну карту кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом 5 000 грн.

У тексті вказаної заяви зазначено, що ОСОБА_1 погодилась з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. У даній заяві вказано, що відповідач ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті А-Банку.

Дана заява містить в собі (а.с.10) зазначення банку, з яким відповідачем ОСОБА_1 укладено договір: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Акцент - Банк».

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Акцент - Банк» та Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є різними юридичними особами.

Разом з тим, у вимогах заявленого позову Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість станом на 20.05.2019 року в сумі 12 086 грн. 44 коп. за кредитним договором №б/н від 11.01.2012 року, укладеним між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 статті 626, ч.1 статті 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вимоги заявленого позову про стягнення з відповідача ОСОБА_1 кредитної заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовувало тим, що відповідач 11.01.2012 року отримала кредит у розмірі 4 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому, матеріали справи не містять в собі належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні статей: 77,78,80 ЦПК України відносно того, що відповідач ОСОБА_1 зверталась до АТ КБ «ПриватБанк» з відповідною заявою про отримання кредиту, що між сторонами даного спору укладено кредитний договір, а також відносно того, що відповідач отримувала кредитну картку в АТ КБ «ПриватБанк» та здійснювала користування даними кредитними коштами. Також в матеріалах справи відсутні відомості про строк дії виданої ОСОБА_1 кредитної картки.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1, ч.3, ч.5 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності.

Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи (а.с.10), анкета - заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг подана 11.01.2012 року відповідачем до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Акцент - Банк». При цьому подана відповідачем анкета - заява жодним чином не підтверджує наміру ОСОБА_1 отримати кредит в АТ КБ «ПриватБанк». Необхідно зазначити, що матеріали справи не містять в собі відповідного кредитного договору або анкети-заяви від 11.01.2012 року №б/н, на що посилається позивач у поданій позовній заяві, які б засвідчували волевиявлення ОСОБА_1 отримати кредитні кошти саме в АТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять в собі належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні статей: 77,78,80 ЦПК України відносно того, що відповідач ОСОБА_1 зверталась до АТ КБ «ПриватБанк» з відповідною заявою про отримання кредиту, що між сторонами даного спору укладено кредитний договір, а також відносно того, що відповідач отримувала кредитну картку в АТ КБ «ПриватБанк» та здійснювала користування даними кредитними коштами. Також в матеріалах справи відсутні відомості про строк дії виданої ОСОБА_1 кредитної картки.

У Рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011, справа №1-26/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) зазначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, оскільки її доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, з огляду на відсутність факту звернення відповідача до позивача щодо надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» та на відсутність у зв`язку з цим факту виникнення між сторонами даного спору відповідних правовідносин.

Відповідно до приписів ч.4 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи до уваги зазначене, положення ч.4 статті 367 ЦПК України, на підставі ч.1,ч.2 статті 376 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення. При цьому заочне рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 20.09.2019 року - скасувати, відмовивши у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Керуючись статтею 203 ЦК України, статтями: 367, 369, 374; ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2019 року - скасувати.

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 18.05.2020 року.

Головуючий: Судді: