Провадження № 2/752/2827/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.01.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до заяви від 24.09.2019 р., позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , 2003 р.н., у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з липня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , 2003 р.н., за період з липня 2015 р. по листопад 2018 р. в розмірі 1/4 частини від усіх доходів батька щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , 2000 р.н., за період з лютого 2016 р. по липень 2016 р., за період з березня 2017 р. по грудень 2017 р. в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно.

Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 21 грудня 1996 р. перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають повнолітнього сина ОСОБА_6 , 2000 р.народження, та доньку ОСОБА_7 , 2003 р.народження, яка на даний час проживає з матір`ю.

Згідно усної домовленості між сторонами, їхній син мав проживати у квартирі батьків відповідача, а донька з позивачем в орендованій квартирі.

З лютого 2016 року син ОСОБА_6 переїхав до матері, оскільки на той час навчався у ПВНЗ «Міжнародний коледж Святого Луки», однак у зв`язку з неможливістю оплачувати його навчання ОСОБА_1 перевела сина до школи №319.

З 01.07.2016 р. ОСОБА_6 під час канікул проживав у дідуся та бабусі на дачі, а згодом з бабусею за адресою: АДРЕСА_1 , до 01.03.2017 р.

В березні 2017 року син переїхав до матері та сестри, з якими проживав до грудня 2017 року.

ОСОБА_1 з 01.12.2017 р. разом з донькою до ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Починаючи з 10.11.2018 р. до ІНФОРМАЦІЯ_4 неповнолітня донька сторін проживала разом з батьком та його співмешканкою.

Позивач зазначає, що на момент звернення до суду їхній повнолітній син ОСОБА_6 проживає окремо, з ІНФОРМАЦІЯ_4 . неповнолітня донька ОСОБА_8 проживає з нею, однак у зв`язку з недотриманням відповідачем усної угоди, діти періодично перебували та перебувають на її утриманні. Батько не надавав та не надає регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання дітей, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку.

На підставі положень ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дітей за минулий період відмовити; заперечив проти викладених позивачем обставин, зазначивши, вказавши на негативне відношення до дітей з боку самої позивачки. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання доньки просив задовольнити частково.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 21 грудня 1996 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського району, про що складено актовий запис № 1043.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21 жовтня 2019 р. шлюб між сторонами було розірвано.

Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час розгляду судом справи син ОСОБА_6 є повнолітнім, проживає окремо, а неповнолітня донька ОСОБА_8 проживає з матір`ю.

Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, , а також розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця.

Також суд враховує те, що відповідач не має інших аліментних зобов`язань та є особою працездатного віку.

Одночасно суд бере до уваги позицію відповідача щодо його згоди сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частина від усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня звернення позивача до суду.

Не можуть бути задоволені вимоги позивача щодо стягнення аліментів за попередній період, а саме аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 за період з липня 2015 р. по листопад 2018 р. та аліментів на утримання сина ОСОБА_6 за період з лютого 2016 р. по липень 2016 р., за період з березня 2017 р. по грудень 2017 р., виходячи з наступного.

В силу положень ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх оплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Таких доказів в порушення вимог ст. 81 ЦПК України з боку позивача суду не надано, а тому дана вимога не може бути задоволена.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259,261,265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 (уродженець м.Вишневе Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (уродженка м.Київ, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частина з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду (24.09.2019) і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (уродженець м.Вишневе Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.Колдіна