Справа № 135/148/20
Провадження № 2/135/142/20
У Х В А Л А

іменем України

26.08.2020 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Волошиної Т.В., за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради в особі міського відділу у справах дітей про відібрання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ладижинського міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради в особі міського відділу у справах дітей про відібрання дитини.

25.08.2020 від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про відвід головуючої у справі судді Волошиної Т.В.

На обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 зазначає, що при розгляді цієї справи суддя Волошина Т.В. виявила упереджене ставлення на користь ОСОБА_2 . Про це свідчать факти порушення суддею Волошиною Т.В. норм національного законодавства та прав її сина ОСОБА_4 .

Так, відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 187 ЦПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає строк надання пояснень третіми особами, яких було залучено при відкритті провадження у справі.

Суддя Волошина Т.В. не виконала припису цієї правової норми, не зазначила в ухвалі про відкриття провадження у справі строк протягом якого її син ОСОБА_4 має право подати пояснення, не надала йому права на подання такого пояснення.

Цими незаконними діями суддя Волошина Т.В. позбавила її сина ОСОБА_4 можливості акцентувати увагу суду на те, що позивач, ОСОБА_2 , звертаючись з таким позовом в суд до неї та її чоловіка ОСОБА_3 , знехтувала вимогами ст. 162 СК України, відповідно до яких, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Вважає, що оскільки малолітня ОСОБА_6 проживає разом з її сином, своїм батьком, ОСОБА_4 , що відповідає положенням ч. 1 ст. 163 СК України, то правові підстави в позивача, ОСОБА_2 для заявлення позовних вимог про відібрання дитини до неї та її чоловіка ОСОБА_3 на підставі ч. 2 ст. 163 СК України відсутні.

Таким чином, позов про відібрання від ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3 малолітньої дитини, ОСОБА_6 , є безпідставним, оскільки дитина фактично проживає зі своїм батьком, ОСОБА_4 .

Подавши до суду свідомо безпідставний позов, який має очевидно штучний характер, за відсутності предмета спору, не залучивши її сина до участі в справі в якості відповідача, ОСОБА_2 зловжила своїми процесуальними правами, що, відповідно до пунктів 3 і 5 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, є неприпустимим.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання заяви визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути заяву.

Зазначає, що попри те, що її син проживає разом з дитиною, про що свідчить адреса реєстрації його місця проживання, він самочинно не змінював місця проживання дитини, позивач не зазначила її сина ОСОБА_4 відповідачем у справі, а суд не розцінив таких дій позивача, як зловживання її процесуальними правами, та не залишив без розгляду чи не повернув заяву позивачу.

Разом з тим, звертає увагу, що суддя Волошина Т.В. не вирішила по суті її клопотання щодо перенесення розгляду справи до завершення карантину, не прийняла з цього питання будь - якого процесуального рішення, не повідомила ОСОБА_1 , її сина ОСОБА_4 та чоловіка ОСОБА_3 про неможливість перенесення розгляду справи, а провела підготовче засідання у справі без її участі та без участі її сина та чоловіка, чим порушила їхнє право на ефективний судовий захист.

Вказала, що ще однією підставою недовіри судді Волошиній Т.В. є те, що відповідно до статті 1 Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

ОСОБА_1 вважає, що суддя Волошина Т.В. не дотримується високих стандартів поведінки в подібних правовідносинах, вона не є взірцем відносин між внуком, з однієї сторони, та дідусем з бабусею, з другої сторони.

Таким чином, враховуючи викладені вище доводи відводу судді Волошиної Т.В., які передбачені п. 3 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, вважає, що слід відвести суддю Волошину Т.В. від розгляду справи №135/148/20 (провадження № 2/135/142/20).

Згідно з ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст. 36 ЦПК України.

Зокрема, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження в справі.

При вирішенні цієї заяви, суд керується положеннями цивільного процесуального законодавства України, а також ураховує практику Європейського суду з прав людини.

У справі за заявою Мироненка і Мартиненка проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності суду має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії). У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та сутність, що свідчать про те, що суд є безстороннім (див. у справі Пуллар проти Сполученого королівства).

Особиста безсторонність суду резюмується, поки не надано доказів протилежного (див. у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Наведені вище доводи ОСОБА_1 щодо непогодження з процесуальними діями та рішеннями судді Волошиної Т.В. , які на її думку, пов`язані з упередженим ставленням на користь ОСОБА_2 та грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, не дають підстав стверджувати про упередженість та необ`єктивність судді при її розгляді.

Враховуючи зазначене вище, на переконання суду, відсутні підстави стверджувати про існування у цій справі обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Волошиної Т.В. з підстав, які зазначені ОСОБА_1 . Доказів особистої упередженості судді Волошиної Т.В. також не було надано ОСОБА_1 і їх наявність не вбачається зі змісту заяви про відвід та доданих до неї матеріалів.

Однак, відповідно до змісту п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

За практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06 у справі «Білуга проти України», від 28.10.98 у справі «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Враховуючи викладене вище, вказані положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також переконану позицію ОСОБА_1 щодо необхідності відводу судді, а також з метою усунення сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді і для забезпечення суб`єктивної впевненості сторони і стороннього спостерігача в тому, що справа розглядатиметься незалежним і безстороннім судом, суд вважає, що заяву про відвід судді слід задовольнити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради в особі міського відділу у справах дітей про відібрання дитини - задовольнити.

Відвести суддю Волошину Тетяну Вікторівну від участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради в особі міського відділу у справах дітей про відібрання дитини.

Справу передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями відповідно до вимог статті 33 ЦПК України.

Ухвала не оскаржуться.

Суддя