Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2607/19 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/2607/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконком Житомирської міської ради, приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Товянський Сергій Ярославович про визнання заповіту недійсним

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2019 року, яка постановлена під головуванням судді Маслак В.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 . Просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_2 , який посвідчений 17 серпня 2016 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Товянським С.Я. Свій позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Він є спадкоємцем першої черги за законом, але звернувшись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, дізнався про те, що батько на випадок своєї смерті залишив заповіт, за яким усе своє майно заповів онуку ОСОБА_2 . Вважає, що на момент складання заповіту батько не розумів значення своїх дій, оскільки страждав важким захворюванням, від якого й помер.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що про причини неявки в судове засідання 04 листопада 2019 року завчасно повідомляв суд належним чином. Про судове засідання 17 грудня 2019 року він та позивач не знали та не були повідомлені, а про дату і час розгляду справи дізнався із сайту «Судова влада». З`явитися у судове засідання 17 грудня 2019 року не зміг, оскільки напередодні потрапив до лікарні та потребував невідкладного оперативного втручання, про що також повідомив суд. Вважає причини неявки в судові засідання поважними, а тому підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

Представник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, пославшись на положення частини п`ятої ст.223 і п.3 частини першої ст.257 ЦПК України, виходив із того, що повторна неявка позивача і його представника, які завчасно повідомлені судом про час і місце судового розгляду, унемовживлює розгляд справи, оскільки для вирішення питання щодо призначення експертизи необхідно заслухати пояснення позивача та його представника. В ухвалі суд послався на правову позицію Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі №310/128/17, за якою повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду навіть за наявності поважних причин такої неявки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він уповноважував ОСОБА_3 подати апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, якою його позов залишено без розгляду, та підтримав апеляційну скаргу.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошується рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин, та їх гарантії.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень п.3 частини першої ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із частиною п`ятою ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно (частини третя, четверта та п`ята ст.128 ЦПК України).

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03 квітня 2019 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 28 травня 2019 року (а.с.38).

Про підготовче засідання, призначене на 28 травня 2019 року, ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, оскільки отримав судову повістку (а.с.44).

У підготовче засідання 28 травня 2019 року ОСОБА_1 з`явився, але просив розгляд справи відкласти у зв`язку із відсутністю його представника (а.с.59).

У зв`язку із клопотаннями позивача та представника відповідача наступне судове засідання призначено судом на 15 серпня 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 15 серпня 2019 року, про що свідчить розписка, але до суду не з`явився (а.с.61,77-78). Натомість представник позивача Міхненко С.С., електронною поштою надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що у призначений час перебуватиме на слідчих діях, як захисник при наданні правової допомоги у кримінальному провадженні (а.с.80-81).

Згідно із записом у журналі судове засідання було відкладено та наступне судове засідання призначено на 24 вересня 2019 року (а.с.241 т.1).

Хоча у матеріалах цивільної справи відсутні докази повідомлення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 про судове засідання, останні з`явилися 24 вересня 2019 року до суду та приймали участь у розгляді справи (а.с.95-97).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 24 вересня 2019 року вирішено питання щодо витребування доказів і залучення до участі в справі третьої особи, а розгляд справи відкладено на 04 листопада 2019 року (а.с.98).

У матеріалах справи міститься розписка, яка підтверджує, що позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 були належним чином повідомлені про судове засідання, призначене на 04 листопада 2019 року (а.с.99). Окрім того, ОСОБА_1 отримав копію ухвали суду від 24 вересня 2019 року, в якій також вказана дата наступного судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ас.114).

Належним чином повідомлені позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися до суду 04 листопада 2019 року. Представник позивача Міхненко С ОСОБА_5 С ОСОБА_5 надіслав до суду заяву, в якій посилаючись на те, що перебуває на лікуванні у санаторії, просив відкласти розгляд справи на іншу дату (а.с.126-127).

Відповідно до довідки, складеної секретарем судового засідання, у зв`язку із неявкою всіх осіб, що беруть участь у справі, розгляд справи відкладено на 17 грудня 2019 року (а.с.131).

Судова повістка про виклик до суду на 17 грудня 2019 року направлялася ОСОБА_1 за адресою, вказаною у позовній заяві, але повернулася до суду не врученою із відміткою про інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (а.с.135-136). Представник позивача Міхненко С.С. надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його госпіталізацією (а.с.139-140). Разом із тим, матеріали справи не містять доказів повідомлення представника позивача про час і місце розгляду справи.

Суд першої інстанції 17 грудня 2019 року, вважаючи, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання, а причини неявки представника позивача є неповажними, постановив ухвалу, якою залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 наголошує на тому, що позивач та він не були повідомлені про судове засідання, призначене на 17 грудня 2019 року, а він дізнався про таке із сайту суду. У зв`язку із госпіталізацією напередодні змушений був написати заяву про відкладення розгляду справи. Так, довідкою Малинської міської лікарні підтверджується, що 16 грудня 2019 року о 20 год. 15 хв. ОСОБА_3 звертався до приймального відділення медичного закладу (а.с.154).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Ураховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium зазначено, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У справі Bellet v. France вказано, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Оскільки позивач та його представник не були належним чином повідомлені про судове засідання на 17 грудня 2019 року, то за конструкцією пункту третього частини першої ст.257 ЦПК України суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду за даною нормою процесуального права. Неявка ОСОБА_1 у судові засідання 04 листопада 2019 року та 17 грудня 2019 року не мають правового значення для розв`язання даного спору, оскільки про останнє судове засідання (на 17 грудня 2019 року) ОСОБА_1 не був повідомлений. Окрім того, представник позивача, хоч і не був повідомлений про розгляд справи, повідомляв суд про причини своєї неявки.

Справа по суті не розглянута.

Правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 22 травня 2019 року в справі №310/128/17, не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки у тій справі позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи, а в даній справі позивач та його представник не були належним чином повідомлені про розгляд справи.

Ураховуючи наведене, відповідно до приписів ст.379 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє її до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 16 березня 2020 року.