Справа №693/242/18
Провадження №4-с/701/2/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2020 р. Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого-судді - Костенка А. І.

за участю секретаря - Киряхно Е. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову про арешт коштів від 23.04.2020 року ВП57996777, заінтересовані особи: Уманська місцева прокуратура, сектор культури, молоді та спорту Жашківської районної державної адміністрації, Жашківська районна центральна бібліотечна система та Жашківський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на постанову про арешт коштів від 23.04.2020 року ВП57996777.

На підставу своїх вимог спирається на те, що було заблоковано рух коштів на рахунках у банку відкритих скаржником. Скаржником раніше було роз`яснено виконавчій службі про підстави, які унеможливлюють виконання судового рішення про яке йдеться у даній постанові, на лист у якому виконавчою службою вимагалося про виконання судового рішення. Відповідно, постанова, яка була винесена 23.04.2020 року вважає не законною та вважає, що є вагомі підстави для її скасування: відповідно до доходів отриманих скаржником в минулому та позаминулому році, не перевищують мінімальних доходів передбачених чинним законодавством що з 01.01.2020 року становить 2027 грн. Відповідно до звітності, яку скаржник надавав відповідно до вимог законодавства, оскільки він був присяжним Жашківського районного суду у минулому році його дохід становив 10000 грн., за рік. Тобто це є 10000/12=833.33 грн у місяць. У цьому році за минулий квартал скаржника не чистий дохід відповідно до звітності, що скаржник здавав становить 4399.99 грн за 3 місяці з яких 220 грн податок, а це (4399.99-220)/3=1393.33 грн., у місяць, де чистий дохід становить приблизно 1000 грн у місяць. Також у скаржника існують кредитні зобов`язання перед ПУМБ банком про сплату що місяця не менше 740.83 грн у місяць, що і змусило скаржника звернутися з даною скаргою до суду.

Скаржник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Представник Уманської місцевої прокуратури в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог.

Представник Жашківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених вимог.

Представники сектору культури, молоді та спорту Жашківської районної державної адміністрації та Жашківської районної центральної бібліотечної системи в судове засідання не з?явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення), причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у їх відсутності чи відкладення розгялду справи не надходило, але їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у їх відсутність на підставі зібраних доказів

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: 23.04.2020 року начальником відділу Жашківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Селецьким С.М., винесено постанову ВП №57996777 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що міститься на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 . Дану постанову винесено на підставі виконавчого листа №693/242/18 виданого 20.12.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь відділу культури Жашківської РДА коштів в сумі 6518,35 грн., стягнення судового збору в сумі 5186 грн., на користь держави, та на користь прокуратури Черкаської області сплачений судовий збір в сумі 3524 грн. (а.с. 127-128). Правовідносини, що виникли між сторонами виконавчого провадження, регулюються Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ. Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Відповідно до вимог статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Відповідно до вимог п.10.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладено арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах. Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів. Враховуючи, що жодним законом не встановлено заборони щодо арешту коштів боржника, накладено арешт на рахунок. З матеріалів справи не вбачається, що кошти, які знаходяться на зазначеному боржником рахунку заборонено звертати стягнення згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Законом України «Про виконавче провадження» визначено чіткий перелік рахунків, на які забороняється накладення арешту. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні докази в підтвердження того, що відкрий боржником рахунок має спеціальний режим використання в розумінні статті 48 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 78 ЦПК України (допустимість доказів) - суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Ч.2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 79 ЦПК (достовірність доказів) - достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК (достатність доказів) - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Скаржник у свої скарзі на обгрунтування своїх вимог посилається, на те, що Жашківська ЦРБ не має права власності на приміщення. На підтвердження своїх вимог посилається на ст. 182 ЦК України про право власності та інші речові права на нерхомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. 526, 610, 611, 182, 215, 203, 210 ЦК України. Разом з тим, за результатами дослідження наявних в матеріалах справи письмових доказів, з урахуванням наданих сторонами виконавчого провадження пояснень, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, оскільки під час здійснення виконавчих дій в рамках ВП №57996777 від 23.04.2020 року державний виконавець діяв у межах повноважень та на підставі статей 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 10.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій Постановою Національного банку України від 21.01.2004 року №22. У відповідності до вимог статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту державним виконавцем є забезпечення реального виконання рішення суду. За таких обставин, враховуючи вищенаведені обставини, відсутні правові підстави для задоволення заявлених вимог, у зв`язку з чим у задоволенні скарги ОСОБА_1 , слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю. Враховуючи вище наведене, суд вважає доводи заявника необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Відповідно до ч. 3 ст. 451 якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 206, 263-265, 447-453 ЦПК України ст. ст. 56, 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження»,

У Х В А Л И В :

В задоволені скарги ОСОБА_1 на постанову про арешт коштів від 23.04.2020 року ВП57996777, заінтересовані особи: Уманська місцева прокуратура, сектор культури, молоді та спорту Жашківської районної державної адміністрації, Жашківська районна центральна бібліотечна система та Жашківський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А. І. Костенко