Справа 237/3047/17
Номер провадження 2/237/769/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.20 року м. Курахове Мар`їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.,

при секретарі судового засідання Лахно Т.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що від проживання в шлюбі з відповідачем, у них народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не виділяє коштів на утримання дитини. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дійтей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення ними повноліття. Крім того, позивач просить стягнути аліменти на її утримання у в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) гривні щомісячно, до досягнення дитиною, трьох років, починаючи з дня подання позову.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Відповідач та його представник в судовому засіданні з позовними вимогами погодилися частково, просили стягнути аліменти, як того вимагає закон.

Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 вересня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Вугледарським міським відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відповідний актовий запис № 117 (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 18.10.2016 року виконкомом Павлівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, відповідний актовий запис № 14, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьком якого записаний ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 виповнилося три роки. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України, позивач та відповідач зобов`язані утримувати сина до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України привирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Отже, відповідно до зазначених норм, а також ст. 180 СК України, позивач та відповідач зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечити їм рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідно до ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини.

Судом встановлено, що позивач має скрутне матеріальне становище, при цьому відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатним, а тому має можливість надавати визначену законодавством допомогу дружині.

Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача та встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначаючи розмір аліментів, що має бути стягнутий з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступних норм чинного законодавства України.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Тому суд дослідивши докази, долучені до матеріалів справи, щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення повноліття дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини мають бути стягнуті з відповідача від дня предявлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 2 ст. 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Судом під час судового розгляду не встановлено, що сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень наводились завідомо неправдиві відомості та використовувались підроблені документи.

Позивач в силу Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Згідно ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень (за ставкою, що діяла на час звернення позивача до суду).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 258, 263, 264, 265, 268, 445 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.07.2017 року і до досягнення повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 21.07.2017 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Поворот виконання рішення у справах про стягнення аліментів не допускається, незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.05.2020 року.

Суддя В.А. Сенаторов