Справа № 161/3463/20
Провадження № 2/161/1826/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

02 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою від 18 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.

22 квітня 2020 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, судові витрати просить залишити за позивачем.

05 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 подала суду заяву про відмову від позову в зв`язку з тим, що відповідач після пред`явлення цього позову добровільно виконав позовні вимоги. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

Сторони в підготовче засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що клопотання позивача підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач має право відмовитись від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

На підставі наведеного суд, приймаючи відмову позивача від позову, дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України в разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Предметом спору в цій справі є визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд встановив, що відповідач добровільно знявся з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а з 22 квітня 2020 року ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, відповідач добровільно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 вже після пред`явлення нею цього позову.

Наведене дає підстави для висновку, що позивач у відповідності до ч. 3 ст. 142 ЦПК України має право на відшкодування понесених нею судових витрат за рахунок відповідача.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з цим позовом сплатила судовий збір в розмірі 840,80 гривень, що підтверджено квитанцією № 0.0..1 від 27 лютого 2020 року (а.с.1).

Разом з тим, позивач в своєму позові зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. До таких витрат позивач віднесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката Можайка І.О., які склали 500 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки вона документально не підтвердила здійснення таких витрат та їх дійсний розмір.

Таким чином, документально підтверджена сума судових витрат, які позивач понесла в зв`язку з розглядом цієї справи становить 840,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд також дійшов висновку про необхідність роз`яснення позивачу про те, що у відповідності до ч.2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Оскільки судом було прийнято відмову позивача від позову у зв`язку з задоволенням її вимог відповідачем після пред`явлення до нього позову, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі на підставі п.2.ч.1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 142, 206, ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Дата складення повного тексту ухвали 06 травня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк