Справа № 315/1297/20
Номер провадження № 2-о/315/63/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року

Гуляйпільський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Телегуз С.М., за участю секретаря Дмитренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гуляйполе цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гуляйпільська міська територіальна громада в особі Гуляйпільської міської ради Запорізької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просять встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло.

В заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Гуляйполе Запорізької області народилася ОСОБА_1 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 10 листопада 1962 року зроблено відповідний актовий запис за №327, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

16 квітня 1983 року ОСОБА_1 одружилася з ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації актового запису про шлюб, зроблено відповідний актовий запис за №759. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1 присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ». 06 лютого 1992 року ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис №15. Після розірвання шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».

15 січня 2002 року Гуляйпільською міською радою, як органом приватизації, видане свідоцтво про право власності на житло, згідно з розпорядженням від 15 січня 2002 року №1667, яке посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в рівних частинах.

27 грудня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружились, про що в низі реєстрації актів про одруження від 27 грудня 2003 року зроблено запис за №124. Прізвище після одруження дружини « ОСОБА_1 ». 27 серпня 2020 року ОСОБА_1 повторно видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 27 серпня 2020 року, про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , зареєстрували шлюб 27 грудня 2003 року, про що складено актовий запис за №124. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».

Отже, у свідоцтві про право власності на житло, записане у реєстрову книгу за №186 кн.6, та у дошлюбному прізвищі заявника ОСОБА_1 містяться розбіжності, а саме прізвище у свідоцтві про право власності зазначено « ОСОБА_1 », а у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_1 ».

У судове засідання заявник та її представник не з`явилися, подали до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без їх участі, підтримали заяву, просили її задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Гуляйпільська міська територіальна громада в особі Гуляйпільської міської ради Запорізької області, до суду не з`явився, надав суду письмову заяву з проханням слухати справу за їх відсутності. Проти встановлення даного факту не заперечують.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Водночас, діючий ЦПК України передбачає обов`язкове досудове вжиття заходів з надання відповідних доказів (ст.318 ЦПК України - зміст заяви та додатки до заяви). Саме на цей факт звернуто увагу у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Крім цього, у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення факту, що мають юридичне значення», зазначено наступне: «Інколи трапляються випадки, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові чи час народження не відповідають записам у паспорті чи у свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може нести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.»

Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2002 року Гуляйпільською міською радою, як органом приватизації, видане свідоцтво про право власності на житло, згідно з розпорядженням від 15 січня 2002 року №1667, яке посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в рівних частинах (а.с. №9). Квартира зареєстрована в Пологівському ДКП «Імпульс» на праві спільної часткової власності (а.с.10).

Проте, під час заповнення даного свідоцтва про право власності на житло було допущено помилки в написанні прізвищ власників: зазначено - « ОСОБА_1 », тоді як правильним українською мовою є - «Коміссарова».

Помилка при написанні прізвища заявника в свідоцтві про право власності на житло унеможливлює використання останнього при вчиненні будь-яких дій щодо розпорядження зазначеним майном.

Встановити даний факт в інший спосіб, як через встановлення факту судовим рішенням, заявник не має змоги.

Встановлення цього юридичного факту має для неї суттєве юридичне значення і необхідно для реалізації заявником своїх прав розпорядження майном.

За таких обставин заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 76-83, 247, 258-259, 268, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гуляйпільська міська територіальна громада в особі Гуляйпільської міської ради Запорізької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 15 січня 2002 року, видане Гуляйпільською міською радою згідно з розпорядженням (наказом) від 15 січня 2002 р. №1667, зареєстроване Пологівським ДКП «Імпульс» за №186 кн.6, на квартиру АДРЕСА_1 , на ім`я співвласника ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: С.М.Телегуз