_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7337/19
Провадження № 2/947/1324/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2020

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Бундєвій Я.І. розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 4.04.2019р. звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтував тим, що 23.05.2017р. в м.Одеса по проспекту Небесної Сотні сталася ДТП, внаслідок чого з вини водія автомобілю «Мерседес» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 завдано механічних ушкоджень власнику автомобілю «Мерседес» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 . Оскільки ДТП сталася з вини ОСОБА_2 , просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду 78940,98 грн., моральну шкоду 5000 грн. та судові витрати.

27.05.2019р. відкрито загальне позовне провадження за даним позовом.

2.03.2020р. ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання сторони відповідача у доручення до матеріалів справи висновку експерта №20-209 від 4.02.2020р., у зв`язку з порушенням строків та вимог встановлених ст.83-84 ЦПК України (а.с.48-а)

Представник позивача позов підтримав просив його задовольнити.

Представник відповідача з позовом погодився частково, надав відзив у якому зазначив, що визнає тільки 1000 грн. як франшизу, встановлену полісом АК №2561570, у іншій частині позову просив відмовити за безпідставністю.

Третя особа свого представника до суду не направила.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167ч.1 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.5 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Дослідженими доказами та постановою судді Київського районного суду м. Одеси у справі про адміністративне правопорушення №520/6390/17 від 4.10.2018 року встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія - відповідача, який керував автомобілем «Мерседес» д/н НОМЕР_1 , 23.05.2017 року по проспекту Небесної Сотні (Маршала Жукова) в м.Одеса, пошкоджено автомобіль «Мерседес» д/н НОМЕР_2 , який належить позивачу.

Звітом №1110 від 23.05.2017р. виконаного СПД ОСОБА_5 матеріальний збиток, завданий власнику автомобілю «Мерседес» д/н НОМЕР_2 становить 142360,67 грн., яка є вартістю відновлювального ремонту. Вартість виконання звіту у сумі 1500 грн. сплачена позивачем.

Згідно полісу АК №2561370 автомобіль відповідача на час ДТП було застраховано ТДВ «Страхова компанія «Домінанта» і сума страхового ліміту склала 100000 грн., франшиза 1000 грн., з яких позивачу відшкодовано 64919 грн., що сторонами не заперечується.

Відповідно до п.3 ч.1статті 988 Цивільного кодексу України,у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми.

Відповідно до п. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла правового висновку про те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з частинами 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, і не має даних про визнання страхової компанії банкрутом, то обов`язок відшкодувати шкоду у межах суми страхового ліміту покладається на його страховика.

Отже ТДВ «Страхова компанія «Домінанта» не повністю відшкодувала потерпілому збитки. Сплативши лише частину суму яка встановлена зазначеним полісом, при цьому сторона позивача не заявляла позовних вимог про стягненні 34080 грн. (100000 - 64919-1000(франшиза)) з страхової компанії.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже сума невідшкодованої шкоди відповідачем позивачу складає 43360,67 грн. (142360,67-100000+1000(франшиза)).

Враховуючи наведене та керуючись ст.22, 1166,1187 та 1194ЦК України, суд вважає, що майнова шкода у розмірі 43360,67 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім цього стороною позивача заявлені вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 5000 грн, яка виразилася у моральних та душевних стражданнях, хвилюванні с приводу пошкодженого майна, і що внаслідок неможливості користування автомобілем та необхідності його ремонту змінився звичайний життєвий уклад.

Суд на підставі ст.ст.23,1167 ч.1 ЦК України вважає, що позивачу неправомірними діями відповідача завдано моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням його автомобіля та зміні звичайного укладу життя, а отже вважає суму у 4000 грн. достатньою для відшкодування моральних страждань.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла правового висновку про те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з частинами 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, і не має даних про визнання страхової компанії банкрутом, то обов`язок відшкодувати шкоду покладається на його страховика.

На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у сумі 768,40 грн. та витрати по проведення зазначеного звіту експерта у сумі 1500 грн.

Керуючись ст.ст.4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) у якості матеріальної шкоди 43360,67 грн., у якості моральної шкоди 4000 грн., витрати по проведенню звіту експерта у сумі 1500 грн. та витрати по сплаті судового збору 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя Бескровний Я. В.