КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/7754/17 головуючий у суді І інстанції: Осаулов А.А.
провадження №22-ц/824/890/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Український капітал» звернувся до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, і у подальшому додаткові угоди до кредитного договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 180000,00 доларів США. Проте, позичальником зобов`язання за кредитним договором виконані не були, у зв`язку із чим, у останнього утворилася заборгованість, яка, станом на 02 березня 2017 року, складала 9314533,18 гривень.

Тому, позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №09 свкл-09 від 30 вересня 2009 року у розмірі суми боргу за тілом кредиту у розмірі 180000,00 доларів США та пеню, нараховану за несвоєчасне виконання грошового зобов`язанняза період з 05 грудня 2011 року по 02 березня 2017 року у розмірі 4422018,16 гривень, і судовий збір у сумі 139717,99 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року позов ПАТ «Банк «Український капітал» задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування судом норм матеріального права, та неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції, і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вказала, що матеріали справи не містять доказів, що відповідачем подавалися письмові заяви на отримання кредитних коштів та відсутні докази того, що відповідачем такі кошти отримувалися. Вважала, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права при вирішенні питання про застосування строку позовної давності. Вказала, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про невиконання рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2013 року.

ПАТ «Банк «Український капітал» надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що відповідачем у суді першої інстанції не заперечувався факт отримання кредитних коштів. Крім того, рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2013 року встановлено, що ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти у сумі 180000,00 доларів США. Вважає, що строк позовної давності пропущено не було. Крім того, останній платіж ОСОБА_1 було внесено 29 жовтня 2012 року.

18 червня 2019 року адвокатом Заріцьким С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , у судовому засіданні суду апеляційної інстанції було заявлено клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року задоволено клопотання адвоката Заріцького С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 про призначення почеркознавчої експертизи.

18 лютого 2020 року матеріали вказаної справи повернулись до Київського апеляційного суду

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року поновлено провадження та призначено справу до розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, і задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідачем ОСОБА_1 в односторонньому порядку було порушено умови кредитного договору, що є підставою для стягнення заборгованості з останньої. Крім того, суд першої інстанції вважав, що строки позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права позивачем не пропущені, оскільки останній вже звертався до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до змісту статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються що місяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що 30 вересня 2009 року між ПАТ «Банк «Український капітал» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №09свкл-09.

Сторони зазначену обставину не оспорюють.

Відповідно до умов кредитного договору №09свкл-09 позивач надав ОСОБА_1 кредит у сумі 180000,00 доларів США, строком користування до 17 год. 00 хв. за Київським часом 09 вересня 2010 року зі сплатою 17 % процентів річних за користування кредитними коштами, (т. 1 а.с.7-10).

Відповідно до додаткових угод №1 від 30 вересня 2009 року, №2 від 01 жовтня 2009 року, №3 від 30 жовтня 2010 року, №4 від 26 листопада 2009 року до кредитного договору №09свкл-09 від 30 вересня 2009 року, ОСОБА_1 було надано транші у наступних розмірах: 113070,00 доларів США, 18417,00 доларів США; 21000,00 доларів США; 27513,00 доларів США відповідно (т.1 а.с. 11, 12, 13, 14).

Зазначені обставини не визнає відповідач, посилаючись на те, що коштів вона не отримувала, додаткових угод та заяви на видачу готівки не підписувала, готівкових коштів не отримувала у банку.

Відповідно до висновку експертизи Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 12.02.2020 року №17-3/1849:

1. Підписи від імені ОСОБА_1 : в графі «Підпис отримувача» на заяві про видачу готівки № 135518 від 30.09.2009 на суму 113 070,00 доларів СІЛА (прим. 2); в графі «Підпис отримувача» на заяві про видачу готівки № 166557 від 30.10.2009 на суму 21 000 доларів СІЛА (прим. 2) - виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Вирішити запитання: ким, ОСОБА_1 , чи іншою особою виконано підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис отримувача» на заяві про видачу готівки № 136247 від 01.10.2009 на суму 18 417 доларів США,- самою ОСОБА_1 , чи іншою особою, не виявилось можливим.

Запитання: "підпис від імені ОСОБА_1 на заяві про видачу готівки від 26.11.2009 на суму 27 513 доларів США,- самою ОСОБА_1 , чи іншою особою",- не вирішувалось у зв`язку з відсутністю оригіналу вищезазначегого документу в матеріалах справи, наданої на дослідження.

2. Підписи від імені ОСОБА_1 : в графі «Позичальник» на додатковій угоді про отримання траншу кредиту № 1 від 30.09.2009 на суму 113 070,00 доларів США до Кредитного договору №09свкл-09 від 30.09.2009; в графі «Позичальник» на додатковій угоді про отримання траншу кредиту №2 від 01.10.2009 на суму 18 417 доларів США до Кредитного договору №09свкл-09 від 30.09.2009, - виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Вирішити запитання: ким, ОСОБА_1 , чи іншою особою виконано досліджувані підписи від імені ОСОБА_1 : в графі «Позичальник» на додатковій угоді про отримання траншу кредиту № 3 від 30.10.2009 на суму 21 000 доларів США до Кредитного договору 09свкл-09 від 30.09.2009; в графі «Позичальник» на додатковій угоді про отримання траншу кредиту №4 від 26.11.2009 на суму 27 513 доларів США до Кредитного договору №09свкл-09 від 30.09.2009, - самою ОСОБА_1 , чи іншою особою, не виявилось можливим.

Підписи від імені ОСОБА_1 : в графі «Позичальник» у заяві про видачу кредиту в сумі 113 070,00 доларів США від 30.09.2009 на підставі кредитного договору №09свкл-09 від 30.09.2009; в графі «Позичальник» у заяві про видачу кредиту в сумі 18 417,00 доларів США від 01.10.2009 на підставі кредитного договору №09свкл-09 від 30.09.2009, - виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Вирішити запитання: ким, ОСОБА_1 , чи іншою особою виконано досліджувані підписи від імені ОСОБА_1 : в графі «Позичальник» на заяві про видачу кредиту в сумі 21 000,00 доларів США від 30.10.2009; в графі «Позичальник» на заяві про видачу кредиту в сумі 27 513,00 доларів США від 18.11.2009 на підставі кредитного договору №09свкл-09 від 30.09.2009, - самою ОСОБА_1 , чи іншою особою, не виявилось можливим.

Вирішити запитання: ким, ОСОБА_1 , чи іншою особою виконано досліджувані підписи від імені ОСОБА_1 справа на всіх сторінках договору банківського рахунку №5299/840 від 26.11.2009, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Банк`Український капітал» та ОСОБА_1 , і додатку №1 до нього, утому числі в графах «Клієнт», - самою ОСОБА_1 , чи іншою особою, не виявилось можливим.

Вирішити запитання: ким, ОСОБА_1 , чи іншою особою виконано досліджувані підписи від імені ОСОБА_1 під текстом про ознайомлення зі змістом Інструкції та забороною використовувати рахунок для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності і в графі «власник рахунку» на заяві про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 у ВАТ «Банк» Український капітал» від 26.11.2009, - самою ОСОБА_1 , чи іншою особою, не виявилось можливим.

Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 28.09.2012 року та 29.10.2012 року сплатила відсотки по кредитному договору у розмірі 28380,00 доларів США та 18285 доларів США відповідно.

Акту №12 від 20.08.2019 року про вилучення для знищення документів невнесених до національного архіву, ПАТ «Банк`Український капітал» знищило фінансову документацію щодо внесення 28.09.2012 року та 29.10.2012 року ОСОБА_1 коштів на погашення кредиту.

Відповідач не визнає обставин внесення коштів щодо повернення заборгованості по відсоткам за кредитним договором, посилаючись на те, що її в цей час не було в Україні.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання відповідача щодо не отримання останньою коштів у розмірі 180000 доларів США відповідно до кредитного договору та повернення відсотків у розмірі 46665 доларів США, а також висновок експертизи Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 12.02.2020 року №17-3/1849, виходячи з наступного.

30.09.2009 між ПАТ «Банк`Український капітал» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №251, у якому останній зобов`язався перед кредитором у повному обсязі та на першу вимогу кредитора відповідати за кредитним договором №09свкл-09 від 30.09.2009 року (т. 2, а.с. 177-178).

26.11.2009 року між ПАТ «Банк`Український капітал» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки №369, у якому останній зобов`язався передати в іпотеку майно, а саме земельну ділянку у розмірі, 7012 га. Розташовано за адресою Івано-Франківська обл., Яремчанська міська рада, с. Микуличі на забезпечення кредитного договору №09свкл-09 від 30.09.2009 року (т. 1, 208-211).

Судом встановлено, що відповідач та ОСОБА_2 є чоловіком та дружиною, що сторонами не оспорюється та підтверджується копією паспорт з відповідною відміткою (т. 1, а.с. 181).

Відповідно до Документарних актів огляду майна, що знаходиться в заставі відповідно до кредитного договору №09свкл-09 від 30.09.2009 року, від 28.09.2012 року 20 червня 2011 року, 21.07.2010 року, 26.11.2009 року ОСОБА_1 погоджувалась щодо стану майна, яке перебуває в іпотеці та виконання заставодавцем умов договору іпотеки від 26.11.2009 року, про що засвідчувала своїм підписом на акті (т.1, а.с. 195-199). Зазначені докази відповідачем не спростовано.

Також судом встановлено, що обставини на які посилається відповідач щодо неотримання коштів за кредитним договором та не внесення коштів на його погашення, могли бути підставами для розірвання кредитного договору та договору іпотеки за її позовами, яких з 2009 року не заявлялось. Вказане узгоджується із постановою Верховного Суду від 27.08.2020 року у справі 367/2127/14.

Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 180000 доларів США.

Згідно договору про внесення змін та доповнень від 29 вересня 2011 року до кредитного договору №09свкл-09 від 30 вересня 2009 року, строк користування кредитними коштами визначено до 17:00 за Київським часом 02 грудня 2011 року (т.1 а.с.15). Зазначений доказ сторонами не оспорювався.

Отже, суд апеляційної інстанції, враховуючи наявні в матеріалах справи підписи ОСОБА_1 щодо погодження протягом 2009-2012 років щодо стану майна, яке перебуває в іпотеці та виконання заставодавцем умов договору іпотеки від 26.11.2009 року, а також договору про внесення змін та доповнень від 29 вересня 2011 року до кредитного договору №09свкл-09 від 30 вересня 2009 року з підписом боржника ОСОБА_1 у сукупності з іншими доказами, приходить до висновку, що такі дії боржника свідчать про виконання умов кредитного договору №09свкл-09 від 30 вересня 2009 року, отримання останньою кредитних коштів та сплату заборгованості по відсоткам, а посилання боржника на не отримання коштів є безпідставними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги висновок почеркознавчої експерта, оскільки оцінюючи в сукупності зібрані докази, які знаходяться в матеріалах справи, вважає зазначений висновок таким, що суперечить встановленим обставинам, а саме дії ОСОБА_1 щодо виконання умов договору (погодження термінів виконання умов договору, погодження стану іпотечного майна та засвідчення факту виконання іпотечного договору).

Суд апеляційної інстанції, не приймає до уваги посилання відповідача про відсутність її в Україні в 2009 -2012 роках, оскільки зазначені обставини належними та допустимими доказами не підтверджені. Разом з цим, в матеріалах справи наявні довідки про те, що боржник у 2009 -2010 роках працювала в України (т. 1, а.с. 167-171).

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно встановив наявність між сторонами договірних зобов`язань.

Встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором №09свкл-09 від 30 вересня 2009 року не виконала, у результаті чого у неї виникла заборгованість перед ПАТ «Банк «Український капітал», що підтверджується розрахунком боргу за кредитним договором (т.1, а.с.6) та довідками з кредитної справи ОСОБА_1 (т.1. а.с.143, 144, 145, 146, 147).

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Встановлено, що договором про внесення змін та доповнень від 29 вересня 2011 року до кредитного договору №09свкл-09 від 30 вересня 2009 року, строк користування кредитними коштами визначено до 17:00 за Київським часом 02 грудня 2011 року (т.1 а.с.15).

Останній платіж здійснено боржником 29.10.2012 року.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано - Франківської області від 18 листопада 2013 року у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №09свкл-09 від 30 вересня 2009 року ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк «Український капітал» у розмірі 1904388 гривень 79 копійок звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки від 26 листопада 2009 року - земельну ділянку площею 0,7012 га, яка розташована в с. Микуличин, уч. Ділок, Яремчанської міської ради Івано - Франківської області, призначена для обслуговування групи житлових будинків, господарських будівель та споруд та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №943117, виданого відділом земельних ресурсів у м. Яремче 31 жовтня 2008 року зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 78, кадастровий номер земельної ділянки :10:001:0077 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною, розмір якої не буде нижчим розміру звичайних ринкових цін на подібне майно на момент продажу (т.1 а.с. 121-125).

Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2013 року не виконане, виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Яремчанському МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2016 року, а за фактом незаконного відчуження земельної ділянки, яка розташована в с. Микуличин, Яремчанського району Івано-Франківської області (предмета іпотеки) відкрито кримінальне провадження №0002879 від 13 березня 2018 року.

ПАТ «Банк «Український капітал» просив суд стягнути з ОСОБА_1 180000 доларів США простроченої заборгованості по кредиту та пеню, нараховану за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 05 грудня 2011 року по 02 березня 2017 року у розмірі 4422018,16 гривень.

10 жовтня 2017 року представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

29 жовтня 2012 року відповідачем був перерваний строк позовної давності, а 03 березня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, що підтверджується відбитком штемпелю на позовній заяви (т.1, а.с. 1), отже позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Посилання суду першої інстанції на те, що рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано, у зв`язку із чим строк позовної давності не пропущено, суд апеляційної інстанції вважає, хибним, оскільки вчинення дій позивачем щодо захисту своїх порушених прав не є в розумінні ст. 264 ЦК України обставинами що переривають строк позовної давності.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку про правильність визначення судом першої інстанції характеру спірних правовідносин та норм матеріального права, які підлягають застосуванню, в частині стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за тілом кредиту.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитися із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 тілу кредиту та пені, нарахованої за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 05 грудня 2011 року по 02 березня 2017 року у розмірі 4422018,16 гривень, оскільки позов подано з пропуском строку позовної давності.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Український капітал» необхідно відмовити, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до ст.376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року скасувати повністю і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови буде складено «08» жовтня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк О.І. Сліпченко