КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020року місто Київ

справа №756/10781/19

Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Диби О.В., повний текст рішення складено 03 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права на спілкування з дитиною та визначення способу участі у її вихованні, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

зобов`язати відповідача усунути йому перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визначити йому участь у вихованні доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:

можливість спілкування першого та третього вихідних кожного місяця з 19:00 години п`ятниці до 21:00 години неділі без присутності відповідача;

спільний відпочинок батька з донькою протягом першої половини всіх канікул, визначених Міністерством освіти та науки України для дошкільних та шкільних учбових закладів без присутності відповідача;

необмежене спілкування батька з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними;

у вихідні та святкові дні кожного непарного тижня року, крім другої половини всіх канікул, визначених Міністерством освіти та науки України для дошкільних та шкільних учбових закладів без присутності відповідача;

без обмежень у часі на території навчального закладу, який відвідує чи буде відвідувати дитина;

на перервах чи у вільний від занять час;

щорічно 03 липня - на день народження доньки;

щорічно 14 січня - на день народження позивача;

зобов`язати відповідача за два дні до дня його зустрічі з донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 по номеру телефону НОМЕР_1 надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, про шкільні заходи за місцем навчання доньки, а у разі настання будь-яких змін, повідомляти про це батька особисто засобами телефонного зв`язку або на електронну адресу, не пізніше наступного дня після настання таких змін;

зобов`язати відповідача повідомляти його про хвороби, діагнози, лікування та щеплення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомляти про її місцезнаходження під час її хвороби для можливості відвідування батьком;

зобов'язати відповідача повідомляти його про виїзд ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з місця її проживання.

В обґрунтування вимог посилався на те, що з 14 серпня 2012 року по 22 жовтня 2018 року він перебував у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що на даний час донька проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначав, що після розірвання шлюбу у 2018 році стосунки між ним та відповідачем погіршилися, ОСОБА_2 всіляко намагалася відокремити життя доньки від нього, хоча він ніколи не відмовлявся допомагати, адже це його єдина дитина.

Посилався на те, що відповідач постійно відмовляла йому у зустрічах з дитиною чи створювала перешкоди.

Вказував, що кожне побачення з донькою контролювалося відповідачем та її матір`ю. При цьому завжди відбувалися сварки, що негативно впливало на психоемоційний стан доньки.

Зазначав, що попри неодноразові спроби узгодити графік у позасудовому порядку, всі його намагання виявилися марними, відповідач постійно створює перешкоди, ухиляється від належного співробітництва зі Службою у справах дітей, змінює їх з донькою місце проживання та своє місце реєстрації.

Посилався на те, що жодних обставин, які б давали підстави об`єктивно вважати, що їхнє з донькою спілкування спричинить їй шкоду, не існує.

Зазначав, що він регулярно перераховує відповідачу кошти на утримання дитини, передає одяг та інші речі для неї, купує подарунки, водить, у присутності відповідача, на вистави, ковзанки, зоопарки.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вільній участі та вихованні його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено наступний порядок спілкування батька ОСОБА_1 з малолітньою донькою:

перша, третя субота місяця з 11 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. в присутності матері - ОСОБА_2 ;

друга, четверта неділя місяця з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. в присутності матері - ОСОБА_2 ;

необмежене спілкування ОСОБА_1 з малолітньою донькою, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними;

необмежене спілкування ОСОБА_1 з малолітньою донькою на території навчального закладу, який вона відвідує чи буде відвідувати за умови дотримання правил такого навчального закладу та за згодою дитини;

щорічно 03 липня - на день народження дитини з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності матері - ОСОБА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 повну та достовірну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання чи перебування дитини, інформацію про хвороби, діагнози, лікування та щеплення ОСОБА_3 за його вимогою шляхом обміну інформацією у будь - який доступний спосіб.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1536,80 грн. судового збору.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне врахування всіх обставин справи, просив рішення в суду в частині встановлення порядку спілкування його з донькою скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовної вимоги 2 повністю, а саме:

визначити йому участь у вихованні доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:

можливість спілкування першого та третього вихідних кожного місяця з 19:00 години п`ятниці до 21:00 години неділі без присутності відповідача;

спільний відпочинок батька з донькою протягом першої половини всіх канікул, визначених Міністерством освіти та науки України для дошкільних та шкільних учбових закладів без присутності відповідача;

необмежене спілкування батька з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними;

у вихідні та святкові дні кожного непарного тижня року, крім другої половини всіх канікул, визначених Міністерством освіти та науки України для дошкільних та шкільних учбових закладів без присутності відповідача;

без обмежень у часі на території навчального закладу, який відвідує чи буде відвідувати дитина;

на перервах чи у вільний від занять час;

щорічно 03 липня - на день народження доньки;

щорічно ІНФОРМАЦІЯ_2 - на день народження позивача.

В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування вимог посилався на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що наявні у справі докази беззаперечно доводять, що навіть за посередництва професійних медіаторів відповідач не може спокійно та доброзичливо спілкуватися з ним, а тому рішення суду щодо присутності матері на всіх без винятку зустрічах батька з дитиною - не просто безпідставне, а шкідливе для психіки дитини.

Вказував, що в оскаржуваному рішенні проігноровано наявність 12-річного педагогічного стажу роботи позивача в ВНЗ, досвіду роботи з дітьми дошкільного та шкільного віку в спортивній секції.

Зазначав, що не надано належну оцінку факту повного блокування спілкування з донькою з боку відповідачки та її матері навіть телефонними. Протягом останнього року будь-яка зустріч на вулиці чи в школі з донькою перетворюється в скандал, зініційований відповідачкою та її матір`ю на очах у дитини, абсурдним викликом поліції, криками та різними провокаціями.

Посилався на те, що суд міг би вказати перехідний період зустрічей у присутності матері протягом шести місяців, однак, не зробив навіть цього, хоча дитина багато часу проводить без матері і коли та на роботі часто проводить час з іншими людьми без неї.

Зазначав, що суд не просто відійшов від рекомендацій комісії - він відмовив йому у зустрічах в інші дні, крім вихідних, та безпідставно визначив обов`язкову присутність матері до повноліття доньки. Жодних доказів чи даних, які б аргументували такі висновки суду матеріали справи не містять, а щодо усних пояснень відповідача, то вони продиктовані особистою неприязню до колишнього чоловіка.

Вказував, що жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування з донькою чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з нею у присутності інших осіб, судом першої інстанції не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. В рішенні навіть міститься вказівка на те, що відомостей про те, що позивач або відповідач був притягнутий до відповідальності за дії, вчинені відносно один одного або відносно дитини, матеріали справи не містять.

Посилався на те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовної вимоги 2 в редакції позивача без наведення мотивів та не врахував позицію Органу опіки та піклування без наведення належного обґрунтування.

Вказував, що судом неповно з`ясовано всі обставини справи - досвід спільного проживання дитини з батьком до жовтня 2017 року, особисту прихильність дитини до батька, її ставлення до зустрічей, недоброзичливу поведінку матері, що призвело до невідповідних висновків.

Зазначав, що суд не взяв до уваги, той факт, що він неодноразово направляв відповідачу листи щодо узгодження часу для спілкування з дитиною, більше двох років не може злагодити з нею контакт і саме відповідач двічі відмовилася від медіації.

Посилався на те, що відповідач розповсюджує недостовірну інформацію про нього, що знайшло своє відображення і в наданих нею документах - на думку відповідача він є сепаратистом та агресором. Що саме вона має на увазі відповідач не пояснює, крім того, вона відмовилася відповідати на викладені у позовній заяві запитання та постійно розповідала лише негативні припущення про колишнього чоловіка і категорично не визнавала свою частину провини у зіпсованих стосунках в родині.

Вказував, що до травня 2019 року він багато разів проводив час з дитиною без присутності відповідача і постійно вчасно повертав її до місця проживання, що свідчить про те, що будь-які побоювання матері є надуманими та не підтвердженими.

Зазначав, що оскаржуване рішення, фактично, порушило основні засади цивільного судочинства так як, відповідач не довела свої побоювання щодо агресивної поведінки позивача належними доказами, на що неодноразово звертали увагу позивач та його представник, попри це мотивувальна частина оскаржуваного рішення містить недостовірну інформацію, зі слів відповідача щодо агресивної поведінки позивача чи його, нібито, намірів повернутися в Донецьк.

Посилався на те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не врахував його докази, в тому числі - відеозаписи, що містять фіксацію невимушеного та обопільно доброзичливого спілкування батька з донькою, вік дитини, наявність досвіду попереднього проживання позивача з донькою.

Зазначав, що суд першої інстанції проігнорував наявність конфлікту між батьком та матір`ю, чим порушив інтереси дитини, змусивши її висловлювати згоду чи не згоду на зустрічі з батьком.

17 серпня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказував, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вказаних підстав.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Направила до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просила розглядати справу у відсутність представника Служби у справах дітей.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року в частині усунення ОСОБА_1 перешкод у здійсненні права на спілкування з дитиною, зобов`язання ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 повну та достовірну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання чи перебування дитини, інформацію про хвороби, діагнози, лікування та щеплення ОСОБА_3 за його вимогою шляхом обміну інформацією у будь - який доступний спосіб апелянтом не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо його участі у вихованні дитини, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням повідомлених сторонами обставин та віку дитину, визначений судом спосіб участі батька у вихованні дочки є достатнім способом захисту прав позивача на участь у вихованні дитини та особисте спілкування з нею.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14 серпня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а проживає за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить йому на праві власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Петрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №08-1/796 від 30 липня 2019 року ОСОБА_1 проживає без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач у зв`язку з тим, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, 07 травня 2019 року звернувся з заявою до Служби у справах дітей та сім`ї Подільської РДА в місті Києві щодо визначення способів його участі у вихованні доньки та щодо перешкоджань відповідача у цьому.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї, складеного 07 травня 2019 року завідувачем сектору опіки, піклування та усиновленняСлужби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської райдержадміністрації за адресою: АДРЕСА_4 для проживання та перебування малолітньої дитини з ночівлею у квартирі створені належні умови: є окреме місце для сну та ігор, у шафі є одяг для дитини, є іграшки та велосипед, санітарний стан хороший, в квартирі чисто та затишно. Зі слів батька у нього з донькою хороші стосунки. Батько веде здоровий спосіб життя, до кримінальної відповідальності не притягався, дуже любить доньку.

28 травня 2019 року та 09 липня 2019 року відповідач зверталася з заявами до Служби у справах дітей та сім`ї Оболонського району, в яких вказувала на неадекватну поведінку ОСОБА_1 та висловлювала побоювання, що останній вивезе дитину за межі України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 26 травня 2019 року та 04 липня 2019 року звертався із заявами до Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві щодо чинення ОСОБА_2 йому перешкод бачитись з донькою.

Відповідно до листа Міського центру дитини №069010-288 від 05 липня 2019, який адресовано начальнику Служби у справах дітей та сім`ї Подільської РДА в місті Києві щодо проведення медіації між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_2 не надала своєї згоди на участь в процесі, проведення медіації між сторонами не є можливим.

Згідно характеристики вихованки ЗДО №777 ОСОБА_3 від 24 травня 2019 року, ОСОБА_3 відвідує старшу групу №04 ЗДО №777 з вересня 2016 року. Дівчинка виховується в неповній сім'ї. Вихованням Жені займається мама, бабуся та дідусь: цікавляться життям групи та успіхами дитини, відвідують батьківські збори, свята тощо. Вони також, в основному, приводили та забирали дівчинку. Дитина має все необхідне для життя і відвідування закладу, відвідує садочок охайною та доглянутою. До розлучення батько також відвідував дошкільний заклад, цікавився навчанням та життям Жені, намагався спілкуватися з дитиною, і вона добре реагувала на нього, хотіла з ним бути. Останні 2 роки батько рідко відвідував садочок. Видно, що дитину щось хвилює, вона переживає. Проте словесно це ніяк не проявляється.

За відвідування садочку сплачується своєчасно.

Женя має відповідний віку фізичний та розумовий розвиток. За цей час проявила себе як добра, спокійна, слухняна, лагідна та сором`язлива дитина. По характеру дівчинка флегматик: мовчазна, їй більше подобаються спокійні ігри, пізнавальна та художня діяльність. Сприймає інформацію добре, пам'ять хороша. Обсяг словника відповідає віку, вміє висловлювати свої думки і правильно будувати речення.

Дівчинка доброзичлива, товариська, хоча не зі всіма однолітками охоче спілкується: підбирає собі більш спокійних та слухняних друзів.

Зі слів мами та Жені вона з задоволенням відвідує гурток малювання та займається художньою гімнастикою.

Відповідно до характеристики вихованки ЗДО №777 ОСОБА_3 від 22 листопада 2019 року, ОСОБА_3 відвідувала групу №04 ЗДО №777 з вересня 2016 року по серпень 2019 року. Дівчинка з задоволенням ходила в дитячій садок. Спочатку дитина проживала в повній сім`ї, а потім, зі слів мами, в 2018 році батьки розлучилися. Ще з середини осені 2017 року батько перестав з`являтися в дошкільному закладі, хоча до цього відвідував заклад, цікавився навчанням та життям Жені, намагався спілкуватися з дитиною, і вона добре реагувала на нього, хотіла з ним бути. Вихованням Жені останнім часом займалася мама, бабуся та дідусь: цікавились життям групи та успіхами дитини, відвідували батьківські збори, свята тощо. Вони також, в основному, приводили та забирали дівчинку. Дитина мала все необхідне для життя і відвідування закладу, відвідувала садочок охайною та доглянутою.

З весни 2019 року батько почав приходити в садок, хотів забирати ОСОБА_3 . Хоча не завжди узгоджував це з мамою дівчинки. Непорозуміння між батьками іноді негативно впливало на освітній процес та психологічний стан дитини.

За відвідування садочку батьки сплачували своєчасно.

Женя має відповідний віку фізичний та розумовий розвиток. За цей час проявила себе як добра, спокійна, слухняна, лагідна та сором`язлива дитина. По характеру дівчинка флегматик: мовчазна, їй більше подобаються спокійні ігри, пізнавальна та художня діяльність. Сприймає інформацію добре, пам'ять хороша. Обсяг словника відповідає віку, вміє висловлювати свої думки і правильно будувати речення.

Дівчинка доброзичлива, товариська, хоча не зі всіма однолітками охоче спілкувалася, більше зі спокійними та слухняними дітьми.

З листа Спеціалізованої школи №216 Оболонського району міста Києва від 11 листопада 2019 року № 140 вбачається, що позивач відволікає свою доньку ОСОБА_3 , ученицю 1-А класу, від навчального процесу, оскільки приходить до школи у першій половині дня і забирає дівчинку до коридору під час уроків. На прохання вчителя та адміністрації не відволікати дитину від навчання не реагує, розмовляє з працівниками школи в підвищеному тоні.

Відомостей про те, що позивач або відповідач був притягнутий до відповідальності за дії, вчинені відносно один одного або відносно дитини, матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово направляв відповідачу листи щодо узгодження часу для спілкування з дитиною.

Згідно висновку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації №104-10704 від 26 листопада 2019 року Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом спілкування з нею щовівторка, щочетверга та щонеділі з 15-00 до 20-00, у перші шість місяців - у присутності матері дитини.

У висновку також зазначено, що мати дитини заперечила проти визначення способів участі батька у вихованні дитини, оскільки не довіряє йому і категорично проти їх спілкування. Батько дитини повідомив, що любить доньку і хоче приймати більш активну участь у її житті.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно з ч.ч.2, 8, 9ст.7 СК Українисімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ст.ст.8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У п.п.1, 3 статті 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд повинен врахуватипринцип рівності прав батьків у вихованні дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

За відсутності виключних обставин, які б могли свідчити про те, що особисте спілкування батька, діда і баби дитини між собою суперечить інтересам дитини, встановлення такого обмеження є порушенням не лише прав батька, діда і баби, а і самої дитини. Вказане підтверджується також рішеннями Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року, «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року).

Згідно з ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що позивач, як батько, який проживає окремо від дитини, як і мати ОСОБА_3 , 2013 року народження має право на особисте спілкування з донькою, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Отже, висновок Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації №104-10704 від 26 листопада 2019 року є рекомендаційним, а тому не має для суду наперед установленої сили і оцінюється судом у сукупності з наданими доказами.

У судовому засіданні апеляційного суду, позивач пояснив, що перші півроку після розлучення він нормально спілкувався з донькою та бачив її, потім відповідач переїхала за адресою: АДРЕСА_2 до своїх батьків та перестала надавати можливість спілкуватися з донькою. Вказував, що відповідач та її мати налаштовують дитину проти нього, будь-яка зустріч на вулиці чи в школі з донькою перетворюється на скандал, ініційований відповідачем та її матір`ю. Просив надати побачення з дочкою без присутності матері дитини.

Відповідач у судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснила, що вона боїться залишати доньку з позивачем через його неадекватну поведінку. Вказувала, що дитина боїться ОСОБА_1 . При цьому, підтвердила, що позивач брав з собою на відпочинок дочку та вони під відпочинку жили в наметі на природі.

З вищевикладеного вбачається наявність конфлікту між сторонами щодо участі батька у вихованні дитини та неможливості самостійно дійти згоди щодо виховання та спілкування з дочкою.

Колегія суддів враховує ставлення позивача до доньки, його бажання приймати активну участь у її вихованні, те, що виховання доньки, участь у піклуванні про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов`язком позивача.

Разом з тим, встановлюючи порядок спілкування ОСОБА_1 з дочкою у присутності матері дитини ОСОБА_2 , суд першої інстанції не звернув увагу на те, присутність відповідача при усіх зустрічах та протягом всього часу позивача з дочкою може приводити до особистих конфліктних відносин між сторонами, які будуть порушувати інтереси дитини, спричиняти на них негативний вплив, а також на особисте спілкування дитини з батьком.

Отже, суд першої інстанції на вищевказані обставини уваги не звернув та не врахував принцип рівності прав батьків щодо дитини.

А відтак, колегія суддів, виходячи з необхідності забезпечення найкращих інтересів дитини, враховуючи, що зустрічі дитини з батьком не повинні носити формальний характер, бути достатніми за часом для спілкування батька з донькою, з урахуванням дотримання розумного балансу на участь кожного з батьків у вихованні дитини, вважає за доцільне визначити спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3 , встановивши такі дні та години побачень з дитиною:

- перша, третя субота місяця з 11:00 години до 20:00 години без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

- друга, четверта неділя місяця з 11:00 години до 19:00 години без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

- необмежене спілкування батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку;

- спілкування батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 на території навчального закладу, який відвідує чи буде відвідувати дитина за умови дотримання правил такого навчального закладу;

- у день народження доньки ОСОБА_3 - 03 липня, щороку з 10:00 години до 18:00 години в присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

- у день народження батька ОСОБА_1 - 14 січня, щорічно з 11:00 години до 19:00 години без присутності матері дитини ОСОБА_2 .

При цьому, враховуючи вік дитини, час, який пройшов після припинення постійного спілкування дитини з батьком та з метою адаптації дитини вважає за доцільне перші чотири місяці з дня набрання рішення законної сили побачення проводити у присутності матері дитини ОСОБА_2 , а вподальшому такі зустрічі мають бути без присутності матері, з метою надання можливості батьку відновити контакт з донькою та забезпечити їй комфортне спокійне спілкування без впливу матері.

При визначенні порядку участі позивача у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 щодо спільного відпочинку протягом канікул, визначених Міністерством освіти та науки України для дошкільних та шкільних учбових закладів колегія суддів враховує те, що протягом перших чотирьох місяців судом зазначено про необхідність проведення зустрічей батька з дитиною у присутності матері ОСОБА_2 , а вподальшому визначено проведення зустрічей без матері дитини.

А відтак, суд вважає, що для комфортного та спокійного стану дитини спільний відпочинок з батьком проводити, починаючи з 01 червня 2021 року.

З метою дотримання прав як батька, так і матері щодо проведення спільного відпочинку разом з дитиною, колегія суддів вважає необхідним визначити:

- спільний відпочинок батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , у непарний рік - протягом першої половини осінніх, зимових та весняних канікул та протягом першого місяця літніх канікул, визначених Міністерством освіти та науки України для дошкільних та шкільних учбових закладів без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

- спільний відпочинок батька з донькою у парний рік - протягом другої половини осінніх, зимових та весняних канікул та протягом другого місяця літніх канікул, визначених Міністерством освіти та науки України для дошкільних та шкільних учбових закладів без присутності матері дитини ОСОБА_2 .

Колегія суддів вважає, що визначення вищевказаного способу участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідає віковим потребам дитини та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання доньки, а тому в задоволенні решти позовних вимог позивача в частині встановлення порядку участі у вихованні дитини слід відмовити.

Разом з тим, у разі зміни обставин, пов`язаних з віком дитини, станом її здоров`я, психо-емоційного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 щодо участі у вихованні дитини підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового про часткове задоволення вказаних позовних вимог.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 щодо участі у вихованні дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Визначити спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 з його донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:

- перша, третя субота місяця з 11:00 години до 20:00 години без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

- друга, четверта неділя місяця з 11:00 години до 19:00 години без присутності матері дитини ОСОБА_2 .

В перші чотири місяці з дня набрання рішення законної сили побачення проводити у присутності матері дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

- спільний відпочинок батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 у непарний рік - протягом першої половини осінніх, зимових та весняних канікул та протягом першого місяця літніх канікул, визначених Міністерством освіти та науки України для дошкільних та шкільних учбових закладів без присутності матері дитини ОСОБА_2 , починаючи з 01 червня 2021 року;

- спільний відпочинок батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 у парний рік - протягом другої половини осінніх, зимових та весняних канікул та протягом другого місяця літніх канікул, визначених Міністерством освіти та науки України для дошкільних та шкільних учбових закладів без присутності матері дитини ОСОБА_2 , починаючи з 01 червня 2021 року;

- необмежене спілкування батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку;

- спілкування батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 на території навчального закладу, який відвідує чи буде відвідувати дитина за умови дотримання правил такого навчального закладу;

- у день народження доньки ОСОБА_3 - 03 липня, щороку з 10:00 години до 18:00 години в присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

- у день народження батька ОСОБА_1 - 14 січня, щорічно з 11:00 години до 19:00 години без присутності матері дитини ОСОБА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення порядку участі у вихованні дитини відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст рішення складено 09 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: