Провадження № 2/727/107/20
02 березня 2020 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці
в складі головуючої судді Кодрян Л.І.
за участю секретаря судового засідання Кицинюка С.В.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просила розірвати шлюб між нею і відповідачем зареєстрований 01.10.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1741.
ОСОБА_1 вказує, що на даний час шлюбні відносини між нею і відповідаем фактично припинені з травня 2019 року, шлюб існує формально, втрачено почуття любові один до одного, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі.
ОСОБА_1 просить шлюб розірвати.
Ухвалою суду від 18.11.2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 23 грудня 2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.129-131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні ч.1 ст.6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», п.п.52, 53, 57, рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», п.п.40, 41, 42).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому, враховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною 2, 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 01 жовтня 2005 року, актовий запис №1741, позивачу присвоєно прізвище " ОСОБА_1 ", що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 16.11.2016 року (а. с. 4).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 що вбачається зі свідоцтва про народження НОМЕР_2 (а.с.5).
Причиною розпаду сім`ї є відсутність спілкування між подружжям, різні погляди на сім`ю, шлюб, відсутність почуття любові, турботи один про одного, фактичне припинення шлюбних відносин.
Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер.
Беручи до уваги відсутність у позивача бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн.
На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265 280-282 ЦПК України, суд, -
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 01 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1741.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02 березня 2020 року.

Суддя Кодрян Л.І.