Справа № 694/1757/19
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Сакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Матвієнко А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса електронної пошти відсутня) до Стебнівської сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області ( місцезнаходження за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, с.Стебне, тел.9-32-19, електронна пошта невідома), Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕБНЕ» (місцезнаходження за адресою: , поштовий індекс 20208, Черкаська область, Звенигородський район, с.Стебне, тел. 9-32-93, електронна пошта невідома), третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (адреса: поштовий індекс 18000, м.Черкаси, вул.Смілянська,131, тел.36-07-30, E-mail: ) про встановлення факту належності документу та визнання права власності на земельну ділянку (пай),-

в с т а н о в и л а:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд: встановити факт, що витяг з протоколу №1 від 18.01.2000 року зборів уповноважених колективного сільськогосподарського району, яким затверджено список члені підприємства в кількості 25 осіб для резервного фонду згідно рішення загальних зборів членів підприємства від 17.12.1997 року в тому числі ОСОБА_1 стосується та належить позивачу ОСОБА_1 ; Визнати за нею право на отримання земельної ділянки як члена колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Горького с. Стебне Звенигородського району Черкаської області в адміністративних межах Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з на момент розпаювання земель колективної власності 30.12.1992 року колгосп ім. Горького реорганізовано в КСП ім. Горького, а з 04.02.2000 року реорганізовано в СТОВ «Стебне. Колективне підприємство отримало Державний акт на право постійного користування землею. На той час позивач не була членом СТОВ «Стебне», оскільки була прийнята тільки 02.04.1997 року. Згідно рішення загальних зборів членів колективного с/г підприємства ім. Горького с. Стебне від 17.12.1997 року протокол № 2 в п. 2 було вирішено видати земельні сертифікати із резервного фонду нововступаючим членам підприємства, які пропрацювализ трьохрічним випробувальним терміном. Згідно з рішенням загальних зборів уповноважених колективного с/г підприємства ім. Горького протокол №1 від 18.01.2000 року позивач була включена в додаткові списки для видачі додаткових земельних сертифікатів за рахунок земель резервного фонду. В додаткових списках позивач значиться як « ОСОБА_1 », хоча дійсне її прізвище « ОСОБА_1 ». Так як позивач не була присутня на зборах коли приймалося рішення про додаткове включення працюючих колгоспників на отримання земельних сертифікатів то вона через деякий час звернулася до директора «СТОВ Стебне», який вказав, що розпаювання земель відбулося в 1997 році і в списках її не має. Позивач повірила директору, але через деякий час позивачу стало відомо, що в додаткових списках вона значиться, про даний факт їй стало відомо у 2018 році від жителів села Стебне, які також були включені в додаткові списки. Чому позивачу не був виготовлений земельний сертифікат та державний акт на право приватної власності позивачу не відомо.

Відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області подано відзив, в якому відповідач зазначає, що оскільки у позові позивачем не зазначено жодного доказу щодо порушення прав ГУ права позивача тому важчають, що ГУ є неналежним відповідачем по справі. Разом з тим, зазначають, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку є сертифікат на право на земельну ділянку виданий районною державною адміністрацією. Просять в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Відповідачем Стебнівською сільською радою Звенигородського району Черкаської області подано заяву про розгляд справи без їх участі. Не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Представником відповідача Міськрайонного управління Держгеокадастру у Звенигородському районі та в м. Ватутіне подана заява про розгляд справи без їх участі. В позові просять відмовити.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою від 25.10.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання для розгляду справи по суті за правилами загального позовного провадження.

10.12.2019 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву.

16.03.2020 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву.

18.03.2020 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву.

06.08.2020 року ухвалою Звенигородського районного суду (головуючий суддя Гончаренко Т.В.) у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (згідно уточненої позовної заяви).

07.09.2020 року суддю Звенигородського районного суду ОСОБА_7 відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д. І.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д. І. від 09.09.2020 було прийнято справо до свого провадження та призначено розгляд справи по суті на 20.10.2020.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні фактичні обставини справи.

Згідно трудової книжки колгоспника вбачається, що 02.04.1997 року ОСОБА_1 була прийнята в члени КСП ім. Горького с. Стебне, та 05.04.2001 року була звільнена за власним бажанням в зв`язку з переходом на іншу роботу (а.с.18).

Відповідно до довідки Міжрайонного управління у Звенигородському районі та в м. Ватутіному ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 25.04.2018 року № 31-23-0.171-646/116-18 вбачається, що в списках громадян які мають право на земельну частку (пай) КСГП «ім.. Горького» с. Стебне та витягах з протоколів загальних зборів КСГП «ім.. Горького» про затвердження додаткових списків громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю) зазначено прізвище ОСОБА_1 (протокол № 1 від 18 січня 2000 року). Сертифікат на право на земельну ділянку (пай) на ім`я гр ОСОБА_1 не виготовлявся та відповідно книг записів реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) ім`я ОСОБА_1 не зазначено. Державний акт на земельну ділянку на гр.. ОСОБА_1 не виготовлявся та відповідно книг записів реєстрації державних актів фізичних осіб державний акт на право приватної власності на земельну частку (пай) ім`я ОСОБА_1 не зареєстровано.Згідно технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю співвласникам землі колишнього КСГП «ім.. Горького» с. Стебне Звенигородського району Черкаської області данні про виділення земельної частки (паю) на ім`я ОСОБА_1 відсутні.

Згідно довідки виданої СТОВ «Стебне» від 21.08.2019 року № 47 вбачається, що колгосп ім. Горькго реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Горького 30.12.1992 року. КСП ім. Горького реорганізовано в Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Стебне» 13.03.2000 року (а.с.17).

Згідно витягу з протоколу № 1 від 18.01.2000 року затверджено додатковий список працюючих для видачі земельних сертифікатів, внесена у вказаний список ОСОБА_1 (а.с.19-20).

З повідомлення Звенигородської райдержадміністрації від 02.09.2019 №04-30/ОКЦ-187 вбачається, що Районна державна адміністрація, в межах своєї компетенції, розглянула звернення ОСОБА_1 , щодо отримання земельного паю. За інформацією, наданою міськрайониим управлінням у Звенигородському районі та м. Ватутіному Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 19.08.2019 № 14-23-0.171-609/116-19 повідомили, що в списках громадян, які мають право на земельну частку (пай) КСГП «ім.Горького» с. Стебне та витягах з протоколів загальних зборів КСГП «ім. Горького» про затвердження додаткових списків громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю) зазначено прізвище ОСОБА_1 (дівоче прізвище заявниці) (протокол № 1 від 18 січня 2000 року).Сертифікат на право на земельну ділянку (пай) на ім`я громадянки ОСОБА_1 не виготовлялися та відповідно книг записів реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) ім`я ОСОБА_1 не зазначено. Державний акт на право власності на земельну ділянку (частку (пай) на громадянку ОСОБА_1 не виготовлявся та відповідно книг записів реєстрації державних актів фізичних осіб державний акт на право приватної власності на земельну частку (пай) ім`я ОСОБА_1 не зареєстровано. Згідно технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю співвласникам землі колишнього КСГП ім. Горького с. Стебне дані про виділення земельної частки (паю) на ім`я ОСОБА_1 відсутні. На даний момент землі колишнього КСГП ім. Горького розпайовані та громадянам видані державні акти на право власності на земельні ділянки. Тому відсутні підстави для надання такої ділянки.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Основними документами, які регулюють питання розпаювання, є Цивільний кодекс, Закон від 14.02.1992 № 2114-ХІІ «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указ Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», постанова КМУ від 28.02.2001 № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», Рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджені наказом Мінагрополітики від 20.05.2008 № 315, тощо.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Право власності є абсолютним і непорушним, ніхто не може бути позбавлений власності інакше, ніж, як виняток, з мотивів суспільної необхідності або за рішенням суду, на підставі, в обсязі і в порядку, встановлених законом(ст. 41 Конституції України).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 ЗК України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Одним із об`єктів права колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства є земля.

Процес приватизації землі розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), до них зокрема належать колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 5 ЗК України (в редакції від 18 грудня 1990 року) земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств.

Згідно п. 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу,сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

У відповідності з п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мали члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі ст. 23 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується затвердженими актами, які видають і реєструють сільські, селищні, міські, районні ради народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видавався КСП, кооперативу, акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і в колективній власності громадян. До державного акта додавався список цих громадян.

За змістом ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95, особа набуває права на земельну частку (пай) за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю та одержання КСП цього акта.

Таке право виникає у члена КСП з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

Крім того, п. 6 листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року № 19- 3767/0/8-08 передбачено, що при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно:

а) перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям», відповідно до п. 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), сільськогосподарського кооперативу далі - СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - CAT), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи CAT, а про наявність трудових відносин з ними;

б) досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України від 14 лютого 1992 р. N 2114-ХІІ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї;

в) з`ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

Враховуючи зміст позовних вимог, при вирішенні даного спору суд враховує і те, що список громадян як додаток до державного акта формується самим підприємством, відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами членів КСП та підписується головою КСП та головою місцевої ради.

Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів членів КСП.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку.

Якщо землі вже розпайовано, що має місце в даному спорі, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання, у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має право звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку пай в КСП.

Судом встановлено, що позивачка була членом КСП ім. Горького на момент розпаювання, що підтверджується даними трудової книжки, проте позивачка не була включення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Посилання позивачки на включення її у списки для видачі додаткових сертифікатів у 2000році суд не приймає до уваги, оскільки державний акт після цього не видавався так само як і сертифікат позивачці.

Враховуючи зазначені норми права, обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно віднести за рахунок позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 82, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса електронної пошти відсутня) до Стебнівської сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області ( місцезнаходження за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, с.Стебне, тел.9-32-19, електронна пошта невідома), Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕБНЕ» (місцезнаходження за адресою: , поштовий індекс 20208, Черкаська область, Звенигородський район, с.Стебне, тел. 9-32-93, електронна пошта невідома), третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (адреса: поштовий індекс 18000, м.Черкаси, вул.Смілянська,131, тел.36-07-30, E-mail: ) про встановлення факту належності документу та визнання права власності на земельну ділянку (пай) - відмовити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 20.10.2020.

Суддя Д.І.Сакун