Справа № 727/4742/20
Провадження № 2/727/1122/20
Р І Ш Е Н Н Я

(ЗАОЧНО)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судових засідань Дужич Я.І.

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (місце знаходження: м.Київ бульвар Тараса Шевченка, 35); треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (місце знаходження: м.Київ вул.Грушевського, 1 «Д»); Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» про зобов`язання вчинити дії та захист справ споживачів,- ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 та в його інтересах представник, адвокат Яриковський О.В. звернувся в суд із заявою до відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»; треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» про зобов`язання вчинити дії та захист справ споживачів, мотивуючи свої вимоги тим, що він погодився з умовами публічної оферти Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», підписавши заяву (оферту) №200059964 від 07.07.2014 р. та заяву (оферту) №200303292 від 10.07.2015 р. Відповідно до заяви (оферти) №200059964 від 07.07.2014 року він отримав кредитну картку«+ Ліміт» з кредитним лімітом 10000,00 грн., а за заявою (офертою) №200303292 від 10.07.2015 р. він отримав кредитну картку «Visa Platinum» з можливим максимальним лімітом 50000,00 грн. Крім того, він уклав з відповідачем кредитний договір №200357746 від 15.10.2015 р. (кредитна картка на купівлю товарів в мережі магазинів «Ельдорадо» з кредитним лімітом 17790,00 грн.). Протягом тривалого періоду часу, він користувався вказаними кредитними продуктами і здійснював погашення отриманих кредитних коштів та відсотків по ним згідно графіків погашення. Останній платіж ним був здійснений в квітні 2016 р. В травні 2016 р., він прийшов до відділення ПАТ «Банк Михайлівський» для того, щоб здійснити черговий платіж за користування кредитними коштами, однак відділення банку було зачинено, а на їх дверях було розміщено оголошення про те, що банк припинив свою діяльність. Дані обставини унеможливили внесення ним коштів через касу банку, адже рахунків інших банківських установ (через які можливо здійснити платіж) у вищевказаних заявах (офертах) зазначено не було. В терміналах самообслуговування зазначений платіж він також не міг здійснити, так як будь-які операції, пов`язанні з внесенням коштів на рахунок відповідача, були зупинені. В подальшому, він дізнався про те, що ПАТ «Банк Михайлівський» знаходиться в процесі ліквідації, в ньому введена тимчасова адміністрація, а також про наявність ряду судових спорів між ПАТ «Банк Михайлівський», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» та про наявність встановленої судом заборони отримувати платежі від клієнтів ПАТ «Банк Михайлівський» Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У 2018 році до нього регулярно почали телефонувати особи, які представлялись представниками ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Фагор» та вимагали здійснити погашення кредиту. Проте, на його прохання надати рахунок, на який слід здійснити переказ коштів, а також докази уступки права вимоги до ТОВ «ФК «Фагор», зазначені особи ніяким чином не реагували. У 2018 році ним було направлено запити в ПАТ «Банк Михайлівський», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор» та ТОВ «Українське бюро кредитних історій» для роз`яснення ситуації, що склалась за його борговими зобов`язаннями, а також просив надати копії кредитних договорів та належні докази щодо відступлення права вимоги за ними. Наприкінці вересня 2018 року, він отримав повідомлення від ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор» та ТОВ «Українське бюро кредитних історій» від 12.09.2018 року (без вихідного номеру), відповідно до яких, між відповідачем та ТОВ «ФК «Плеяда» було укладено договір факторингу №1905, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в яких він позичальник. Також вказано, що ТОВ ФК «Плеяда» отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» права вимоги за моїми кредитними договорами відступлено на користь ТОВ ФК «Фагор» відповідно до договору факторингу № 1 від 20.05.2016 року, та запропоновано сплатити заборгованість на рахунок ТОВ «Кредитна оцінка» (). Вважає, що до його кредитних зобов`язань ТОВ «Кредитна оцінка», на рахунок якого від нього вимагають здійснити платіж, взагалі ніким не пояснюється, та схоже на шахрайські спроби незаконно заволодіти його коштами. Відповідач у своїй відповіді №ЗГ1(К)/3639 від 10.09.2018 року вказав, що ліквідатором банку проведено перевірку правочинів (договорів) укладених відповідачем, у ході якої було виявлено факт укладення 19.05.2016 року договору факторингу між банком та ТОВ «ФК «Плеяда» щодо відступлення банком майнових прав за рядом договорів про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею банківської платіжної картки низкою кредитних договорів, укладених з фізичними особами, на користь ТОВ «ФК «Плеяда». З підстав встановлених ст.38 ч.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вказаний договір факторингу уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію банку було віднесено до категорії нікчемних, та здійснені передбачені законом дії. Застосування наслідків нікчемного правочину, в тому числі повернення документів, переданих банком до ТОВ «ФК «Плеяда» на виконання договору факторингу, є предметом судового розгляду (справа № 910/11298/16), справа перебуває на розгляді у Господарському суді м.Києва. Крім того, за заявою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення № 0000558 у якому поміж іншого розслідується питання незаконної передачі документів за кредитними справами фізичних осіб. З 03.09.2018 р. банк позбавлений можливості надати запитувані копії кредитних договорів. Також, йому надано довідки, щодо сум заборгованості за отриманими кредитами, відомості про які містяться в АБС Б2 (автоматизована банківська система), а саме: за кредитним договором №200303292 від 10.07.2015 р. - 5490,24 грн., з яких сума кредиту 2810,45 грн., нараховані відсотки 2679,79 грн.; за кредитним договором №200357746 від 15.10.2015 р. - 23423,23 грн., з яких сума кредиту 12754,30 грн., нараховані відсотки 10668,93 грн.; за кредитним договором №20005964 від 07.07.2014 р. - 12294,05 грн, з яких сума кредиту 6491,53 грн., нараховані відсотки 5802,52 грн.

З отриманої відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вбачається, що між Фондом гарантування (ПАТ «Банк Михайлівський) та ТОВ «ФК «Плеяда» надалі тривають кілька судових спорів: адміністративна справа №826/8273/16; адміністративна справа №826/17720/16; господарська справа №910/11298/16. Предметом розгляду даних справ є законність відступлення права вимоги за портфелем кредитних правочинів, укладених із ПАТ «Банк Михайлівський», на користь ТОВ «ФК «Плеяда», із наступним відступленням на користь ТОВ «ФК «Фагор», які стверджують, що заборгованість за його кредитними договорами також була відступлена на його користь. Крім того, Окружний адміністративний суд м.Києва ухвалою від 03.06.2016 по справі № 826/8273/16 заборонив ПАТ «Банк Михайлівський» вчиняти будь-які дії щодо прийняття платежів в погашення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги за якими було відступлено на користь ТОВ «ФК «Плеяда» за договором факторингу №1905 від 19.05.2016 року, в тому числі але не виключно: приймати грошові кошти в рахунок погашення такої заборгованості. Також, йому стало відомо, що розпорядженням Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.09.2017 року №3919 ТОВ «Фагор» виключена з Державного реєстру фінансових установ та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 709 від 11.02.2016 року. 12.12.2019 року на офіційному веб-сайті фонду гарантування вкладів фізичних осіб розміщено прес-реліз, відповідно до якого: Фонд гарантування вкладів не погодився з рішенням Північного апеляційною господарського суду міста Києва у справі щодо відступлення права вимоги на частину кредитного портфелю ПАТ «Банк Михайлівський» та подав касаційну скаргу до Верховного суду... Фонд гарантування звернувся до позичальників ПАТ «Банк Михайлівський» та порадив їм дочекатися рішення Верховного суду у даній справі, перш ніж погашати кредитну заборгованість. Зазначає, що починаючи з травня 2016 р., та по даний час, він фактично був позбавлений можливості здійснювати платежі по своїм кредитним зобов`язанням. Така ситуація склалась не з його вини, а внаслідок того, що на даний час відсутня фізична можливість будь-яким чином здійснити погашення заборгованості з кредитними договорами. З відповіді на його звернення, щодо вилучення з його кредитної історії інформації про наявну заборгованість, що ним заперечувалась (записи №4 за договором 200303292, №6 з договором 200357746 та №7 за договором 20005964), наданої ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вбачається, що відповідач підтвердив наявність зазначених договорів, наявність непогашеної заборгованості, а також того, що згода на передачу даних до бюро кредитних історій була включена в текст заяви (оферти) яку підписував при отриманні кредиту, а тому підстав для видалення даних по зазначеним кредитним договорам не має. Вважає, що наявність відомостей про його заборгованість в бюро кредитних історій та АБС Б2 не відповідає дійсності, псує його ділову репутацію та створює перешкоди у роботі з іншими банками, так як сума його боргових зобов`язань складається виключно з тіла кредиту і погасити він його не може з причин, що не залежать від нього. Враховуючи той факт, що на даний час в його кредитній історії, яка сформована ТОВ «Українське бюро кредитних історій», міститься інформація, що не відповідає дійсності, а достеменно встановити розмір його заборгованості перед відповідачем за наведених вище обставин не представляється можливим, у зв`язку з чим просить виключити щодо нього інформацію про його заборгованість перед відповідачем з його кредитної історії. Посилаючись на норми законодавства, просить зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» вилучити із бухгалтерського обліку та програмного забезпечення АБС Б2 відомості про прострочену заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитними договорами №200059964 від 07.07.2014 року, №200303292 від 10.07.2015 року, №200357746 від 15.10.2015 року укладеними між ним - ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський»; зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» вилучити з бази даних кредитних історій, ведення якого здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», відомості про прострочену заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитними договорами №200059964 від 07.07.2014 року, №200303292 від 10.07.2015 року, № 200357746 від 15.10.2015 року, укладеними між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський»; стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09.06.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в підготовче засідання.

Згідно ухвали суду від 30.06.2020 року, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та в його інтересах представник, адвокат Яриковський О.В. в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили; від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Паламарчук В.В. до суду поступили письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги не визнали, зазначивши що вимога позивача про зобов`язання відповідача вилучити із бухгалтерського обліку та програмного забезпечення АБС Б2 відомості про прострочену заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитними договорами, укладеними між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський», не відповідає способу захисту порушеного права, оскільки цю вимогу неможливо реалізувати технічно, а також при можливості технічної реалізації даної вимоги буде порушений процес обліку за збереження бухгалтерських операцій банку в реальному часі. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог, представники: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор»; Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивач погодився з умовами публічної оферти Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», підписавши заяву (оферту) №200059964 від 07.07.2014 р. та заяву (оферту) №200303292 від 10.07.2015 р. Відповідно до заяви (оферти) №200059964 від 07.07.2014 року позивач отримав кредитну картку«+ Ліміт» з кредитним лімітом 10000,00 грн., а за заявою (офертою) №200303292 від 10.07.2015 р. отримав кредитну картку «Visa Platinum» з можливим максимальним лімітом 50000,00 грн. Крім того, позивач уклав з відповідачем кредитний договір №200357746 від 15.10.2015 р. (кредитна картка на купівлю товарів в мережі магазинів «Ельдорадо» з кредитним лімітом 17790,00 грн.) (а.с.8-12).

Протягом тривалого періоду часу, позивач користувався кредитними продуктами Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» і здійснював погашення отриманих кредитних коштів та відсотків по ним згідно графіків погашення; останній платіж ним був здійснений в квітні 2016 р. (а.с.21-31).

В травні 2016 р., позивач дізнався з оголошення на дверях відділення ПАТ «Банк Михайлівський», що банк припинив свою діяльність, що унеможливило внесення ним коштів через касу банку.

Відповідно до довідки ПАТ «Банк Михайлівський» від 19.09.2018 року направленої на адресу позивача, ПАТ «Банк Михайлівський», за позивачем обліковується заборгованість за кредитним договором №200357746 від 15.10.2015 року - 23423,23 грн. (а.с.13), за кредитним договором №200059964 від 07.07.2014 року - 12294,05 грн. (а.с.14).

ТОВ «ФК «Плеяда» неодноразово зверталися до позивача з повідомленням про перерахування коштів в рахунок виконання зобов`язань за кредитними договорами, де зазначено отмувачем - ТОВ «Кредитна оцінка»; п/р НОМЕР_1 ; ЄДРПОУ - 42099864; МФО - 313849; Банк отримувача - АКБ «Індустріалбанк» Київ; призначення платежу: кредитний договір, в ТОВ ФК Фагор, ІПН НОМЕР_2 (а.с.32-34), що також підтверджується повідомленням ТОВ ФК Фагор від 12.09.2018 року на адресу позивача, відповідно до яких було рекомендовано сплатити заборгованість(а.с.35-37).

Згідно відповіді на звернення позивача, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб від 25.09.2018 року повідомив, що ПАТ «Банк Михайлівський» знаходиться в процесі ліквідації, в ньому введена тимчасова адміністрація, а також про наявність ряду судових спорів між ПАТ «Банк Михайлівський», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» та про наявність встановленої судом заборони отримувати платежі від клієнтів ПАТ «Банк Михайлівський» Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 19.05.2017 року ( до введення тимчасової адміністрації) між ПАТ «Банк Михайлівський», та ТОВ «ФК «Плеяда» укладено договір факторингу №1905, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Михайлівський» відступив ТОВ «ФК «Плеяда» права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав (наявна вимога), а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (майбутня вимога). Рішенням Господарського суду м.Києва від 24.05.2017 року у судовій справі №910/11298/16 в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк Михайлівський» відмовлено повністю. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 року апеляційне провадження по справі №910/11298/16 зупинено до повернення до суду справи з висновками судово-економічної експертизи (а.с.15-17).

Згідно ст.2 п.16 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом.

Відповідно ст.2 п.6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей закон є пріоритетним щодо інших актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно п.п.1,2 ч.5 ст.36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти і майно банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» повідомив позивача 19.09.2018 року про те, що збір та обробка інформації про своїх клієнтів, в тому числі персональних даних здійснюється банком у цілковитій відповідності до норм чинного законодавства України, у зв`язку з чим у банка відсутня законна можливість та підстави задоволення заяви про відкликання згоди на збір та обробку персональних даних. Також зазначили, що ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 року №14/Б «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прийнято рішення від 23.05.2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено з 23.05.2016 року (а.с.18-19).

Згідно повідомлення ПАТ «Банк Михайлівський» на адресу позивача від 19.09.2018 року, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. В ході перевірки, проведеної на виконання вказаної вимоги, виявлений факти укладення договору факторингу №1905 між банком та ТОВ «ФК «Плеяда» щодо відступлення банком майнових прав за рядом договорів про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею банківської платіжної картки та рядом кредитних договорів, укладених з фізичними особами, на користь ТОВ «ФК «Плеяда». З підстав, встановлених ст.38 ч.3 Закону, вказаний договір факторингу уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію банку було віднесено до категорії нікчемних, про що, згідно вимог законодавства, уповноваженою особою було видано відповідний наказ та повідомлено ТОВ «ФК «Плеяда». За результатами подальшої перевірки вчинених банком правочинів, були виявлені додаткові ознаки нікчемності договору факторингу, про що уповноваженою особою фонду на ліквідацію банку також було видано відповідний наказ та повідомлено ТОВ «ФК «Плеяда» (а.с.20).

На запит позивача Українське бюро кредитних історій від 19.11.2019 року повідомили, що правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, прав суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, визначено у Законі. Відповідно до ст.5 Закону, джерелами формування кредитних історій є відомості, що надаються користувачем до бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії (а.с.38).

У відповідності до кредитної історії на ім`я позивача ОСОБА_1 щодо сум заборгованості за отриманими кредитами, відомості про які містяться в АБС Б2 (автоматизована банківська система), а саме: за кредитним договором №200303292 від 10.07.2015 р. - 5490,24 грн., з яких сума кредиту 2810,45 грн., нараховані відсотки 2679,79 грн.; за кредитним договором №200357746 від 15.10.2015 р. - 23423,23 грн., з яких сума кредиту 12754,30 грн., нараховані відсотки 10668,93 грн.; за кредитним договором №20005964 від 07.07.2014 р. - 12294,05 грн, з яких сума кредиту 6491,53 грн., нараховані відсотки 5802,52 грн. (а.с.43-50).

З відповіді на звернення позивача, щодо вилучення з його кредитної історії інформації про наявну заборгованість, що ним заперечувалась (записи №4 за договором 200303292, №6 з договором 200357746 та №7 за договором 20005964), наданої ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вбачається, що відповідач підтвердив наявність зазначених договорів, наявність непогашеної заборгованості, а також того, що згода на передачу даних до бюро кредитних історій була включена в текст заяви (оферти) яку підписував при отриманні кредиту, а тому підстав для видалення даних по зазначеним кредитним договорам не має.

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 року до 22.06.2016 року включно.

Позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про роз`яснення ситуації, що склалася та визначення суб`єкта отримання коштів за кредитним договором, та йому надали письмову відповідь про те, що 19.05.2016 року, всупереч прямої заборони Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за нікчемним правочином, який не породжує та не може породжувати будь-які правові наслідки, відбулося переуступлення прав вимоги за кредитами від первісного кредитора ПАТ «Банк Михайлівський» іншим фінансовим компаніям. При сплаті коштів на користь ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор» чи будь-яких інших товариств погашення кредитної заборгованості не відбувається.

21.06.2018 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №1758 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» строком до 12.07.2020 року включно.

Згідно рішення у справах №№ 826/8273/16, 826/17720/16, якими визнано протиправними дії та рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Банк Михайлівський» щодо визнання нікчемним договору факторингу №1905 від 19.05.2016 року.

Постановою від 27.02.2019 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила остаточне рішення (реєстраційний номер рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 80458469) щодо вимог ТОВ «ФК «Плеяда» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Ю. П., треті особи: ПАТ «Банк Михайлівський», про визнання протиправними дій, скасування наказу та розпорядження, про скасування постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.08.2016 року, ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2016 року та Вищого адміністративного суду України від 12.01.2017 року, а провадження у справі закрито.

З постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року, ухваленої у справі №826/8273/16, вбачається, що наказом Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 30.05.2016 року №37 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними», та розпорядження Уповноваженої особи від 01.06.2016 року № 9 «Про відновлення договорів в ПО АБС Б2 Банку» встановлено нікчемність договору факторингу, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда».

Відповідно до статті 263 ч.4 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року, правочин є нікчемним не за рішенням Уповноваженої особи, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої ст. 215 ЦК України та ст. 38 ч.3 Закону № 4452-VI. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято Уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/24198/16, від 04.07.2018 року у справі № 819/353/16 та від 05.12.2018 року у справі № 826/23064/15.

Положеннями ст.526 ч.1 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.526 ч.2 ЦК України, виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з ст.598 ч.1 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Також судом встановлено, що відповідачем ПАТ «Банк Михайлівський» надано позивачу, відповідно до заяви (оферти) №200059964 від 07.07.2014 року, кредитну картку «+ Ліміт» з кредитним лімітом 10000,00 грн., а за заявою (офертою) №200303292 від 10.07.2015 р. надано кредитну картку «Visa Platinum» з можливим максимальним лімітом 50000,00 грн.; укладено з відповідачем кредитний договір №200357746 від 15.10.2015 р. (кредитна картка на купівлю товарів в мережі магазинів «Ельдорадо» з кредитним лімітом 17790,00 грн.). У процесі ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб банку укладений з ТОВ «ФК «Плеяда» договір факторингу №1905 від 19.05.2016 року визнано нікчемним, що у свою чергу, означає нікчемність укладеного останнім з ТОВ «ФК «Фагор» договору факторингу №1 від 20.05.2016 року.

Таким чином, ТОВ «ФК «Фагор» не набув права вимоги, згідно з договором факторингу №1 від 20.05.2016 року, щодо позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.613 ч.1 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

У відповідності до ст.613 ч.4 ЦК України, боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Відповідно до ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також судом встановлено, що починаючи з травня 2016 р., та по даний час, позивач фактично був позбавлений можливості здійснювати платежі по своїми кредитним зобов`язаннями.

Крім того, правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Встановлено ст.7 ч.1 п.2 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», що кредитна історія містить таку інформацію: відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо; є)відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання.

Передбачено ст.10 ч.2 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», що бюро має право за участю користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим законом та договором.

У відповідності до ст.13 ч.11 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», суб`єкт кредитної історії має право оскаржити в судовому порядку дії бюро або користувача, які порушують його права.

Оскільки на даний час в кредитній історії позивача, яка сформована ТОВ «Українське бюро кредитних історій», міститься інформація, що не відповідає дійсності, а встановити розмір заборгованості позивача перед відповідачем не представляється можливим на даний час, слід виключити інформацію про заборгованість перед відповідачем з кредитної історії позивача.

Встановлено ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Таким чином, відповідач не виконав свої зобов`язання по кредитним договорам, а про можливість альтернативного внесення коштів (окрім як через касу банку та платіжні термінали) позивач не був повідомлений, чим створив відповідач такі умови, за яких позивач не має можливості здійснювати обслуговування своїх боргових зобов`язань.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Позивач ОСОБА_1 надав адвокату Яворському О.В. право представляти його інтереси, згідно договору про надання правової допомоги від 01.06.2020 року, що також підтверджується ордером Серія ЧЦ №020043.

Згідно додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 01.06.2020 року, рахунку №31 від 01.06.2020 року, судові витрати на правову допомогу складуть 2000,00 грн. та у відповідності до акта прийняття-передачі юридичних послуг по договору про надання правової допомоги від 01.06.2020 року, позивачем було сплачено адвокату Яворському О.В. кошти в розмірі 2000,00 грн., а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, зокрема: витрат на правову допомогу, слід задовольнити, стягнути в розмірі 2000,00 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» підлягають стягненню на користь держави судовий збір, в розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 598, 599, 613, 617, 629 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 137, 141, 263, 264, 265, 268, 274, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд,- УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (місце знаходження: м.Київ бульвар Тараса Шевченка, 35); треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (місце знаходження: м.Київ вул.Грушевського, 1 «Д»); Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» про зобов`язання вчинити дії та захист справ споживачів - задовольнити.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» вилучити із бухгалтерського обліку та програмного забезпечення АБС Б2 відомості про прострочену заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитними договорами №200059964 від 07.07.2014 року, №200303292 від 10.07.2015 року, №200357746 від 15.10.2015 року укладеними між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський».

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» вилучити з бази даних кредитних історій, ведення якого здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», відомості про прострочену заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитними договорами №200059964 від 07.07.2014 року, №200303292 від 10.07.2015 року, № 200357746 від 15.10.2015 року, укладеними між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський». Стягнути з Публічного акціонерного товариств «Банк Михайлівський», місце знаходження: м.Київ бульвар Тараса Шевченка, 35, РНОКПП 38619024: на користь держави 840,80 грн. та на користь ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 30.09.2002 року 1 відділом ЧМВ УМВС України в Чернівецькій області, РНОКПП НОМЕР_4 , витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 - ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 30.09.2020 року.

Суддя Слободян Г.М.