ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5352/17Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/817/7/20 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 607/5352/17 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2018 року, ухваленого суддею Братасюком В.М., повний текст якого складено 23 червня 2018 року, у справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення боргу за послуги з централізованого опалення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради звернулось в суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення боргу за послуги з централізованого опалення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачі не виконали зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати за надані послуги з постачання централізованого опалення за період з 01 травня 2013 року до 01 березня 2016 року та відмовились добровільно в позасудовому порядку сплатити позивачу вартість наданих послуг за звітний період.

Враховуючи наведене, позивач просив солідарно стягнути з відповідачів борг за послуги з централізованого опалення в розмірі 7984.66 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради , як солідарних боржників борг за послуги з централізованого опалення в сумі 5748.12 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 та КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради подали на нього апеляційні скарги, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказують, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 мотивована тим, що на підставі рішення міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідачам ще у 2010 році було надано дозвіл на відключення квартири від централізованих послуг; на підставі наданого дозволу останні виготовили технічні умови, провели монтажні роботи, відключили квартиру в АДРЕСА_1 від централізованого опалення та гарячого водопостачання з підписанням Акту від`єднання 03 грудня 2010 року за участі представника позивача, а відтак із вказаної дати не отримують від позивача жодних послуг. Окрім цього, зобов`язань відповідачів перед позивачем немає з жодних підстав, передбачених статтею 11 ЦК України - немає ні договору, ні фактичних поставок тепла чи гарячої води, ні потреби власника у них, ні можливості таких поставок, які припинені за взаємною згодою сторін згідно акту від 03 грудня 2010 року.

Враховуючи наведене просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» мотивована тим, що після звернення в травні 2016 року до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідачів заборгованості, яка є предметом спору по даній справі, позовна давність була перервана та її перебіг почався заново. Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги даний факт, внаслідок чого дійшов до хибного висновку щодо пропуску строку позовної давності.

Враховуючи наведене, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

30 липня 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , поданий директором КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради Чумаком А.К., в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивований тим, що багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 , в якому проживають відповідачі, введений в експлуатацію з комплексом загальнобуднинкового інженерного обладнання, а також із централізованим опаленням, яке виконане за схемою, що збалансована в цілому по будинку, а тому квартира відповідача могла бути відключена від централізованої опалення згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Крім того, апелянтом не надано доказів на підтвердження факту правомірного відключення квартири від мереж централізованого теплопостачання з дотриманням чинного на момент відключення законодавства, як і доказів ненадання або неналежного надання відповідачам послуг із постачання тепла.

Сторони у судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідач ОСОБА_3 є власником приватизованої квартири, а її син ОСОБА_4 користувачем житла за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою ДП «Дружба сервіс житло 2» від 22 лютого 2016 року за №214 (а.с.4).

КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» здійснює забезпечення багатоквартирного будинку, у якому знаходиться спірна квартира, тепловою енергією.

Відповідачі упродовж тривалого часу не вносили плату за надані послуги, через що утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 7984.66 грн. за період з 01 травня 2013 року до 01 березня 2016 року, що підтверджується випискою з особового рахунку.

Добровільно, в позасудовому порядку, сплатити позивачу вартість наданих послуг за звітний період відповідачі відмовляються.

Встановлено, що на підставі рішення міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, у 2010 році відповідачам було надано дозвіл на відключення квартири від централізованих послуг; на підставі наданого дозволу останні виготовили технічні умови, провели монтажні роботи, відключили квартиру в АДРЕСА_1 від централізованого опалення та гарячого водопостачання з підписанням Акту від`єднання 03 грудня 2010 року за участі представника позивача, а відтак із даної дати не отримують від позивача жодних послуг.

Представник КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради, визнавши законність відключення відповідачами спірної квартири та підписання Акту від`єднання 03 грудня 2010 року за участі представника позивача, зазначив що згадуваний акт не було затверджено окремим рішенням міжвідомчої комісії, оскільки відсутні будь-які відомості звернення відповідачів з метою затвердження цього Акту, а тому процедуру від`єднання не завершено і відсутні підстави не нараховувати відповідачам вартість послуг.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У відповідності до пункту 25 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Пункт 26 Правил вказує, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п.2.1 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 вказаного Порядку).

Порядком встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Зазначений Порядок № 4, який був чинним на дату видачі відповідачам, дозволу на відключення квартири, втратив чинність 17 вересня 2019 року у зв`язку з прийняттям Наказу Мінрегіонбуду 26 липня 2019 № 169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води».

Розділом ІІІ вказаного Порядку (затвердженого наказом №169 від 26 липня 2019 року) визначено процедуру відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП, згідно з яким власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Інформація про перелік багатоквартирних будинків, у яких не менше ніж половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, розміщується на офіційних веб-сайтах органів місцевого самоврядування, виконавців відповідних комунальних послуг.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Обов`язок споживача сплачувати за використані житлово-комунальні послуги передбачений положеннями Житлового кодексу Української РСР, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. № 572.

Так, положеннями ст.ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до положень п.5. ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 частково реалізувала наданий рішенням за №2 від 30 серпня 2010 року засідання постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, дозвіл на від`єднання спірної квартири від централізованого теплопостачання та гарячого постачання, а саме нею вироблено технічні умови та вироблено робочі проекти.

Однак, Закон визначає, що єдиною умовою отримання споживачем права перегляду умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання, є складання акту про відключення житлового приміщення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, за наслідками проведення спеціалізованою монтажною організацією, яка реалізує проект, відповідних робіт, з наступним затвердженням акту міжвідомчою комісією.

Відповідачем ОСОБА_3 не надано доказів, щодо звернення до комісії за затвердженням Акту відєднання спірної квартири від загально будинкової мережі гарячого водопостачання та опалення.

Таким чином, ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження факту правомірного відключення квартири від мережі централізованого теплопостачання з дотриманням чинного на момент відключення законодавства, як і доказів ненадання або неналежного надання відповідачам послуг із постачання тепла.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відключення від мереж централізованого опалення, до завершення процедури (затвердження комісією Акту про від`єднання) не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта ОСОБА_3 про те, що зобов`язань відповідачів перед позивачем немає з жодних підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогійний висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1706цс15 та № 6-1192цс15.

Судом встановлено, що за період з 01 травня 2013 року по 01 березня 2016 року позивачем нараховано відповідачам 7984. 66 гривень вартості наданих послуг.

Щодо застосування судом першої інстанції наслідків пропуску позовної давності, колегія суддів виходить з наступного.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Встановлено, що представником відповідача до суду подано заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності на звернення з відповідною вимогою (а.с.28-29).

З вимогою про солідарне стягнення з відповідачів коштів за послуги, позивач звернувся 25 квітня 2017 року, нараховано вартість послуг за період з 01 травня 2013 року по 01 березня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що в травні 2016 року позивач звертався із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за послуги з централізованого опалення, надані у квартиру відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 травня 2013 року по 01 березня 2016 року в розмірі 7984.66 грн. Тобто, до моменту звернення до суду із даним позовом, КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради уже зверталось в суд про стягнення із відповідача заборгованості, яка є предметом спору поданій справі.

За результатами розгляду даної заяви Тернопільським міськрайонним судом 20 травня 2016 року було видано судовий наказ № 607/5328/16-Ц про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 7984.66 грн.

За заявою відповідача ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 22 липня 2016 року судовий наказ № 607/5328/16-ц про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення від 20 травня 2016 року було скасовано (а.с.3).

Безпідставними є доводи КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради про те, що після звернення в травні 2016 року до суду із заявою про видачу судовою наказу про стягнення із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості, яка є предметом спору по даній справі, позовна давність була перервана та її перебіг почався заново, оскільки звернення із заявою про видачу судового наказу не перериває строк позовної давності за заявленою вимогою; переривання строку відбувається лише при поданні позову з цією вимогою.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року справа № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19).

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що переривання перебігу позовної давності не встановлено, а тому в межах позовної давності за період з 25 квітня 2014 року до 01 березня 2016 року (як зазначено у позовній заяві) позов слід задовольнити частково та стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 5748.12 грн.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов частково, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 21 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді