Ухвала

Іменем України

08.09.2020 м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Омельченко І. І.,

секретаря судового засідання Логвиненко А. В.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду в місті Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

Встановив:

24 грудня 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 10 січня 2020 року відкрито провадження по даній справі та по справі призначено підготовче засідання.

11 серпня 2020 року відповідач, ОСОБА_2 подала до суду клопотання про надання строку на примирення з позивачем ОСОБА_1 , оскілки підстави для розірвання їхнього шлюбу відсутні.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, у якій прохав розглядати справу без його участі, на примирення не згоден, оскільки з грудня 2019 року фактично разом з ОСОБА_2 не проживає.

Суд, розглянувши подане відповідачем клопотання, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 13 червня 1992 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано шлюб.

Неповнолітніх дітей подружжя не має.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Враховуючи вище викладене, нормами законодавства визначено право, а не обов`язок суду призначити подружжю строк для примирення.

Вказаної позиції дотримується також Верховний суд, який у постанові від 30 травня 2019 року по справі № 442/6319/16-ц дійшов до висновку, що надання сторонам строку для примирення є правом, а не обов`язком суду.

В поданій до суду заяві позивач зазначив, що подружнє життя припинено у грудні 2019 році, на примирення не згоден.

Таким чином, суд вважає, що вирішення питання про розірвання шлюбу на даний час можливе лише у судовому порядку.

Крім цього, судом встановлено, що сторони спільних неповнолітніх дітей не мають.

При вирішенні питання щодо доцільності надання сторонам строку для примирення, суд також враховує, що позивач звернувся до суду в грудні 2019 року та станом на день розгляду справи ( після спливу 8 місяців) сторони не примирились.

Суд не бере до уваги пояснення відповідачки ОСОБА_2 про те, що вона не могла поїхати до позивача в м. Харків, оскільки в країні були введені карантинні заходи та у зв`язку з великим господарством, яке потребує догляду, однак транспортний зв`язок між містами не діяв лише з квітня по травень 2020 року та наявність господарства не може бути перешкодою в примиренні між сторонами на протязі 6 місяців.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення.

Керуючись статтями 200, 240 ЦПК України, статтею 111 СК України, суд ,-

Постановив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання сторонам строку для примирення відмовити.

Ухвала оскарженню не піддягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя