№ 207/1358/18
№ 2/207/292/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Онищенко Н.В.

представника позивача Багмет Д.С.

представника відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклик позиції позивача.

Вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2012 року ОСОБА_2 підписала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (далі «Генеральна угода»). Позивач вважає, що підписана відповідачем Генеральна угода разом з запропонованими Банком Умовами і правилами, Тарифами складають укладений між сторонами кредитний договір, що відповідачка підтвердила, підписавши Генеральну угоду. Банк зазначає, що за умовами вказаного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 7 252,35 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 29.03.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 20 705,94 гривень, з яких: 5 430,40 грн. заборгованість за кредитом,4 792,98 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 8 905,61 грн. заборгованість по пенею та комісією, 1 576,95 штраф відповідно до п 2.2. Генеральної угоди. Позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості.

Позиція сторін по справі

Представник позивача в судове засідання з`явилась, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та стягнути суму заборгованості з відповідачки у розмірі 20 705,94 грн.

Представник відповідачки в судове засідання з`явилась позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Мотивувальна частина рішення

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково за наступних підстав:

08.11.2012 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_2 була укладена Генеральна угода, яка разом з запропонованими Банком Умовами і правилами, Тарифами складають укладений між сторонами кредитний договір.

В матеріалах справи знаходитись витяг з Умов і правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256. однак, в матеріалах справи відсутні докази, що саме ці фрагменти є складовою редакції Умов і правил на день підписання Генеральної угоди відповідачкою і саме тієї редакцією, з якою була ознайомлена відповідачка у день підписання Генеральної угоди.

Інтернет-сторінка Банку перебуває у повному його розпорядженні, в будь-який час Банк має можливість вносити до неї зміни, в тому числі у опубліковані Умови і правила надання банківських послуг, зокрема, у різні його редакції на різні дати, затверджуючи ці зміни своїм внутрішнім наказом, який може видаватися довільно, змінюватися, скасовуватися, без погодження будь з ким.

Існування такої можливості зумовлює необхідність для Банку доводити, що в Умови і правила надання банківських послуг, до яких, підписавши Генеральну угоду приєдналась відповідачка, не були внесені зміни і що відповідачка у день підписання Заяви ознайомилася саме з тією редакцією Умов і правил надання банківських послуг, яка подана позивачем до суду.

Або ж Банк мав подати суду підписану відповідачкою редакцію Умов і правил надання банківських послуг, яка діяла у день підписання Генеральної угоди, або ж підписані найбільш істотні фрагменти цієї редакції, де, наприклад, йдеться про відповідальність за невиконання договірних умов. Ще одним варіантом є включення істотних умов договору, щодо яких можуть виникнути спори, безпосередньо у сам текст Генеральної угоди.

Нічого з наведеного, чи чогось переконливого іншого, Банк суду не надав.

За таких обставин суд не бере до уваги умови, викладені в Умовах і правила надання банківських послуг, і бере до уваги лише ті умови, які викладені у Генеральній угоді. Ця Генеральна угода, на відміну від Умов і правил надання банківських послуг, підписана відповідачкою, а отже, умови, викладені у ній, прийняті відповідачкою до виконання.

У п.2.1 Генеральної угоди йдеться про надання відповідачці кредиту в сумі 7 252,36 грн. на строк 24 місяці з 08.11.2012 по 30.11.2014 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту. Розрахунком заборгованості, підтвердженим випискою по картковому рахунку, доведена заборгованість за «тілом кредиту» в сумі 5 430,40 грн., яка підлягає до стягнення з відповідачки.

У цьому ж пункті визначені проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,5 відсотка в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Стосовно включеної Банком у його вимоги заборгованості по пені та комісії в сумі 8 905,61 грн., то ці складові заборгованості до стягнення не підлягають. У текст підписаної відповідачкою Генеральної угоди умови, розмір і спосіб нарахування цих складових не включені, вони включені в Умови і правила надання банківських послуг. А ці Умови суд, з підстав наведених вище, до уваги не бере, тому і не стягує з відповідачки вказані суми.

Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що сторони погодили, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, рахується як прострочена. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1 576,95 грн.

Однак згідно ч.1, ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:1) про стягнення неустойки (штрафу, пені);

На підставі чого, суд вважає оскільки строк дії останньої виплати визначено п.2.1. Генеральної угоди становить 30.11.2014 року, а позовна заява позивачем була подана 25.04.2018 року, то позивачі пропустили строк позовної давності в частині стягнення штрафу та пені.

Однак згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Всього з відповідачки підлягає до стягнення 5 430,40 гривень

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

Отже, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1 762,00 судового збору,

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273, 280-288 ЦПК України, на підставі ст.526, ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , р/р № НОМЕР_1 , МФО 305299,)заборгованість відповідно до укладеної Генеральної угоди від 08.11.2012 року у розмірі 5 430 (п`ять тисяч чотириста тридцять) гривень 40 копійок,.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , р/р № НОМЕР_1 , МФО 305299, МФО 305299)понесені судові витрати: 1 762 (одна тисяча сімсот шестьдесят дві) гривні 00 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.К. Подобєд