Справа № 570/3372/19
Номер провадження 2/570/217/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2020 р. Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань: Іллюк С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне заяву позивачки ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про відкодування матеріальної та моральної шкоди про ухвалення додаткового рішення у справі, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 07.09.2020 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2086,40 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок понесених нею судових витрат судового збору 768,40 грн. та 3800 грн. за проведення судової експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 768,40 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Згодом 09.09.2020 р. від позивачки ОСОБА_1 до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла заява вх.. 12450 від 09.09.2020 р., якою перед судом порушено питання про винесення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на її користь витрат на правову допомогу в сумі 7200 грн.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися, згідно заяв просять розглядати справу без участі позивачки, відповідача та їх представників. Згідно з запереченнями представник відповідача адвокат Поліщук Т.С. просить відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.

Дослідивши матеріали справи, суд при вирішенні порушеного заявницею питання враховує наступне.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання судових витрат.

Таким чином, додаткове рішення у справі може бути ухвалене виключно у випадку, якщо питання судових витрат підлягало вирішенню судом під час ухвалення рішення, проте вирішено не було.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Розподіл судових витрат між сторонами регламентується ст. 141 ЦПК України.

Частиною 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В судовому засіданні під час розгляду справи як позивачкою так і її представником вказувалося про фактичне понесення позивачкою витрат на правову допомогу, що доводилося саме доказами, які долучені до позовної заяви та безпосередньо досліджувалися у судовому засіданні. Зокрема на заперечення представника відповідача адвоката Поліщук Т.С. щодо недоведеності понесення позивачкою витрат на правову допомогу у розмірі 7200 грн., а саме відсутності відповідного платіжного документа, представником позивача адвокатом Лисяк І.Б. було вказано, що Україні існує готівкова форма розрахунку на ринку, а долучені до позовної заяви докази: договір про надання правової допомоги №01/06/2019 від 01.06.2019 р., акт приймання-передачі наданих послуг за Договором №01/06/2019 про надання правової допомоги від 01.06.20149 р., розрахунок витрат пов`язаних з наданням послуг за Договором №01/06/2019 про надання правової допомоги від 01.06.2019 р., рахунок фактура №08 від 11.07.2019 р. є підтвердженням фактичної оплати послуг клієнтом.

Як позивачкою, так і її представником не було висловлено в судовому засіданні під час усього розгляду справи, чи заявлено в іншій спосіб щодо існування квитанції до прибуткового касового ордера №10 від 07.09.2020 р., який подано до суду 09.09.2020 р. разом із завою про ухвалення додаткового рішення; так само ними у процесуальний спосіб чи усно чи письмово не було повідомлено суд про існування будь-яких перешкод щодо неможливості його подання до суду у визначений ЦПК України строк.

Отже, доказів понесення відповідних витрат позивачкою чи її представником до суду на момент ухвалення рішення від 07.09.2020 р. не подавалося. Заявниця не посилаєтсья на будь-які обставини, що перешкоджали надати докази понесення судових витрат до ухвалення судом рішення.

Отже заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за таких обставин належить залишити без розгляду.

Керуючись ч.8 ст.141 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №570/3372/19 - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358ЦПК України.

Суддя Гнатущенко Ю.В.