Дата документу 19.02.2020 Справа № 315/1199/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 315/1199/18 Головуючий у 1 інстанції: Ярош С.О.
провадження № 22-ц/807/347/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25.05.2004р. вона придбала за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М., у ВАТ «Запоріжсільбуд» цілісний майновий комплекс, розташований на земельній ділянці площею 2,3542 га. за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві постійного користування дочірньому підприємству ВАТ «Запоріжсільбуд» - Пересувній механізованій колоні № 121 на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 04.04.1995р. Відомості про право власності були внесені до Державного реєстру речових прав 12.11.2014р.

У 2005р. вона звернулася до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою в зв`язку з переходом права власності на цілісний майновий комплекс. Рішенням № 3 від 26.07.2005р. їй було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою ( а.с. 48). У 2006р. рішенням № 8 та у 2010р. рішенням № 9 відповідач повторно надав їй дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою. Тому, на її думку, в такий спосіб відповідач визнавав її право на надання в користування земельною ділянкою розміром 2,3542 га, на якій розміщено належний їй майновий комплекс.

Але технічна документація із землеустрою не була виготовлена згідно до цих рішень з незалежних від неї обставин, оскільки органи земельних ресурсів протягом декількох років не здійснювали розробку технічної документації земельних ділянок, які знаходились

на праві постійного користування, про що було відомо відповідачу з листів Центру Державного земельного кадастру від 01.06.2008 року, 13.08.2009 року. Також у 2011 році відповідач звертався до прокурора Гуляйпільського району з питання бездіяльності цих органів щодо виготовлення технічної документації, зокрема, на спірну земельну ділянку.

Наприкінці 2017р. та влітку 2018р. вона дізналась про існування декількох рішень Залізничної селищної ради Гуляйпільського району, які вважає незаконними, оскільки ними порушується її право на користування спірною земельною ділянкою, а саме: рішення № 4 від 23.12.2005р. «Про дозвіл Гуляйпільській нафтобазі ВАТ «Запоріжнафто-

продукт» на складання технічної документації із землеустрою щодо відведення в оренду частини земельної ділянки в АДРЕСА_1 »; рішення № 12 від 19.10.2006 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду».

12.03.2007р. було проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2920 га, яка є частиною земельної ділянки площею 2,3542 га по АДРЕСА_1 , та присвоєно їй кадастровий номер :03:004:0029. Але передачу в оренду частини належної до майнового комплексу земельної ділянки вчинено без її відома та згоди.

Також рішенням Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області № 3 від 15.08.2014р. «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою по проведенню робіт з інвентаризації земель», відповідач вирішив провести інвентаризацію земель Пересувної механізованої колони № 121 загальною площею земельної ділянки 2,3542 га та замовити виготовлення технічної документації із землеустрою.

В подальшому рішенням Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області № 6 від 15.07.2015р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, наданої в постійне користування Пересувній механізованій колоні № 121», припинено право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0085 площею 2,0616 га (залишкова площа після передання в оренду частки площею 0,2920 га) Пересувної механізованої колони № 121 ВАТ «Запоріжсільбуд» та передано до земель запасу Залізничної селищної ради.

Та останнім рішенням Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області № 12 від 22.06.2017р. «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок» вирішено земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:0085 з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд будівельних організацій та підприємств, поділити на частки для продажу на земельних торгах.

Позивач зазначає, що вказаними рішеннями відповідача було порушено її право власності на цілісний майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , набуте за договором купівлі-продажу від 25.05.2004 р., оскільки частина будівель залишилась на земельній ділянці, наданій в оренду іншому орендарю, а також порушено право на користування земельною ділянкою площею 2,3542 га, на якій розташований цілісний майновий комплекс, що належало продавцю такого комплексу на праві постійного користування згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗП № 000992 від 04.04.1995р., виданого Залізничною селищною Радою народних депутатів Гуляйпільського району Запорізької області відповідно до рішення Залізничної селищної Ради народних депутатів від 29.09.1994р. № 2. Тому, посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати незаконними та скасувати вказані рішення відповідача.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області № 3 від 15.08.2014р. «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою по проведенню робіт з інвентаризації земель» в частині передачі земельної ділянки до земель запасу Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області.

Визнано незаконним та скасовано рішення Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області № 6 від 15.07.2015р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки наданої в постійне користування Пересувній механізованій колоні №121».

Визнано незаконним та скасовано рішення Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області № 12 від 22.06.2017р. «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Залізничною селищною радою Гуляйпільського району Запорізької області рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не оскаржується.

Частково не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити ці позовні вимоги в повному обсязі.

Тому рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що судом правильно визнано, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо оскарження рішень № 4 від 23.12.2005р. «Про дозвіл Гуляйпільській нафтобазі ВАТ «Запоріжнафтопродукт» на складання технічної документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки в АДРЕСА_1 » та № 12 від 19.10.2006р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», та підстав для його поновлення апелянт не наводить. Крім того, вважає, що позивач не могла набути права постійного користування спірною земельною ділянкою, оскільки таке право чинним законодавством передбачено лише для юридичних осіб.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення сторони позивача та сторони відповідача, які підтримували кожен свою позицію, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 25.05.2004р. ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. та зареєстрованим в реєстрі за номер 843, було придбано у Відкритого акціонерного товариства «Запоріжсільбуд» в особі голови правління Пупирєва Є. О. комплекс (нерухоме майно майнового комплексу) та майно згідно опису за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 26, 27).

Вказаний майновий комплекс розташований на земельній ділянці площею 2,3542 га, яка надана в постійне користування дочірньому підприємству ВАТ «Запоріжсільбуд» - Пересувній механізованій колоні № 121 на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 04.04.1995р. ( а.с. 45-47).

26.07.2005р. рішенням № 3 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, що посвідчує право на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 в зв`язку з переходом права власності на будівлю» надано дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту відведення земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 в зв`язку з переходом права власності на будівлі та споруди згідно договору купівлі-продажу від 16.06.2004р. ( а.с. 48).

23.12.2005р. рішенням № 4 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про дозвіл Гуляйпільській нафтобазі ВАТ «Запоріжнафтопродукт» на складання технічної документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 » надано дозвіл Гуляйпільській нафтобазі ВАТ «Запоріжнафтопродукт» на складання технічної документації в місячний термін ( а.с. 56).

У 2006 року рішенням № 8 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою в зв`язку з переходом права власності на будівлю» за заявою ОСОБА_1 через пропущення терміну виготовлення проекту відведення земельної ділянки їй було поновлено дозвіл, наданий рішення № 3 від 26.07.2005р., на складання проекту відведення земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , в зв`язку з переходом права власності на будівлі та споруди згідно договору купівлі-продажу від 16.06.2004р. на один місяць ( а.с. 49).

19.10.2006р. рішенням № 12 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ВАТ «Запоріжнафтопродукт» для будівництва автозаправної станції (землі роздрібної торгівлі та комерційних послуг) площею 0,2920 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , із припиненням права постійного користування частиною земельної ділянки Пересувній механізованій колонії № 121 площею 0,2920 га (землі промисловості) із загальної площі 2,3542 га, та передано її в оренду ВАТ «Запоріжнафтопродукт» для будівництва автозаправної станції (землі комерційного використання) терміном на 25 років ( а.с. 52).

12.03.2007р. Гуляйпільським районним відділом Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» було проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2920 га, сформованої в результаті виділу, та присвоєно виділеній в оренду земельній ділянці кадастровий номер: :03:004:0029.

У липні 2010 року рішенням № 9 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду в АДРЕСА_1 » ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду в АДРЕСА_1 орієнтовною площею 2 га, запропоновано позивачу на протязі місяці замовити технічну документацію ( а.с. 50).

Рішенням Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області № 3 від 15.08.2014р. «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою по проведенню робіт з інвентаризації земель», відповідач вирішив провести інвентаризацію земель Пересувної механізованої колони № 121 загальною площею земельної ділянки 2,3542 га та замовити виготовлення технічної документації із землеустрою ( а.с. 60).

22.10.2014р. позивач звернулась до відповідача з заявою про надання дозволу на знесення аварійних споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

23.10.2014р. рішенням № 49 виконавчого комітету Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області надано дозвіл ОСОБА_1 на знесення не- функціонуючих аварійних нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

12.11.2014р. відомості про належність на праві приватної власності ОСОБА_1 цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_1 були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності: 7666381 ( а.с. 30).

15.07.2015р. рішенням № 6 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, наданої в користування Пересувній механізованій колоні «121», затверджено технічну документацію із землеустрою, припинено право постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером :02:002:00785 площею 2,0616 га, належне Пересувній механізованій колоні «121» ВАТ «Запоріжсільбуд», та передано земельну ділянку до земель запасу Залізничної селищної ради ( а.с. 61).

22.07.2017р. рішенням № 12 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок»вирішено земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:0085 з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд будівельних організацій та підприємств, поділити на частки для продажу на земельних торгах ( а.с. 62).

Встановивши вказані обставини, суд визнав, що ОСОБА_1 у зв`язку з набуттям права власності на цілісний майновий комплекс має право і на закріплену за ним земельну ділянку, але таке право нею не було оформлено належним чином попри те, що декількома рішеннями органу місцевого самоврядування їй надавався дозвіл на розроблення технічної документації для виготовлення проекту землеустрою щодо закріпленої за майновим комплексом земельної ділянки.

Але, враховуючи, що відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності щодо оскарження рішень № 4 від 23.12.2005р., № 12 від 19.10.2006р., № 3 від 15.08.2014р., № 6 від 15.07.2015р., суд визнав пропущеним позивачем строк позовної давності на оскарження рішень № 4 від 23.12.2005р. та № 12 від 19.10.2006р. та відмовив в цій частині позовних вимог.

Одночасно судом визнано, що на оскарження рішень № 3 від 15.08.2014р., № 6 від 15.07.2015р. строк позовної давності не пропущено. Оцінюючи рішення № 6 від 15.07.2015р. та № 12 від 22.06.2017р., суд вказував, що вони не порушують прав позивача в частині проведення інвентаризації спірної земельної ділянки, але у резолютивній частині вказані рішення судом були визнані незаконним та скасовані в цілому. Та в цій частині рішення ніким із сторін не оскаржено, а тому не переглядається апеляційним судом.

Рішення Залізничної селищної ради № 3 від 15.08.2014р. визнано незаконним та скасовано судом лише в частині передачі спірної земельної ділянки до земель запасу.

В цій частині рішення суду оскаржує позивача, вказуючи, що воно в частині, яка не скасована судом щодо інвентаризації спірної земельної ділянки стало передумовою для закріплення її поділу, який передував цьому, та який відбувся в подальшому.

Дослідивши вказані доводи апеляційної скарги, колегія встановила наступні обставини.

Колегія погоджується з висновками суду, що оскаржуваними позивачем рішеннями відповідача порушуються її права на оформлення земельної ділянки, на якій розташовано належний їй майновий комплекс, які базуються на нормах чинного законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи. Та відповідачем ці висновки суду не оскаржені.

Відповідно до статті 377 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Згідно ч. 2 вказаної норми, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст.120 ЗК України (в редакції, яка діяла на 25.05.2004 року) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України (в редакції, яка діяла на 25.05.2004 року) при відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Верховний Суд України у своїй судовій практиці сформував правову позицію щодо наявності загального принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, згідно якої за цим принципом визначення правового режиму земельної ділянки перебуває в прямій залежності від права власності на будівлю та споруду.

За чинним на час придбання позивачем цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_1 законодавством, оскільки земельна ділянка не була об`єктом договору купівлі-продажу, але належала дочірньому підприємству продавця на праві постійного користування, ОСОБА_1 мала оформити цю земельну ділянку на праві оренди.

При цьому, право користування позивач набула не на частку земельної ділянки під будівлями і спорудами та у необхідному розмірі для їх обслуговування, а на весь розмір закріпленої за майновим комплексом земельної ділянки у площі 2,3506 га ( а.с. 47).

Вказане випливає з матеріалів справи, з яких вбачається, що згідно з Державним актом на право постійного користування за майновим комплексом, розташованим по АДРЕСА_1 , було закріплено земельну ділянки площею 2,3542 га ( а.с. 45-47).

Згідно з договором купівлі-продажу від 25.05.2004р. та додатку до нього у вигляді Переліку майна, що передається покупцю на підставі цього договору, ОСОБА_1 купила розташовані на земельній ділянці за цією адресою: літ. «Б» - цех деревообробки площею 885,2 кв. м, літ. «В» - цех деревообробки площею 141,5 кв. м, літ. «Г» - цех деревообробки, літ. «Д» - котельню, літ. «Н» - будівлю РВБ, літ. «П, П», «п, п», мережі водопостачання, каналізаційні мережі, теплові мережі, під`їздний залізничний тупик, підкранову залізничну колію, майданчик-стоянку для автомобілів і механізмів, мийний майданчик, брудовістійник, вигріб на 50 куб. м, ваппогасильну яму, майданчик для піску, пилораму Р-63, трансформатор Т-938, електролінії ( а.с. 45-47).

При цьому, колегія не бере до уваги заперечення відповідача, що частина будівель і споруд знесена позивачем, оскільки згідно з наданим Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у складі цілісного майнового комплексу станом на час прийняття оскаржуваних рішень змін не відбулось. Само по собі рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на знесення будівель не є підставою вважати, що такі дії відбулись, доки відомості про припинення не будуть внесені до Державного реєстру речових прав.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 188 ЦК України, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ).

Отже, з урахуванням таких складових майнового комплексу, до якого входять не тільки споруди та будівлі, а й належні до нього відповідні мережі, під`їзні щляхи, майданчики для стоянок тощо, для забезпечення його функціонування, позивач отримала право на оформлення у користування саме всієї земельної ділянки, закріпленої за ним розміром 2,3542 га.

В цьому сенсі, суд безпідставно послався на те, що позивачу належить право користування лише на частину земельної ділянки, яка знаходиться під спорудами та будівлями, та у площі, необхідній для їх обслуговування, що не призвело до неправильності інших висновків суду в цілому.

Встановлено, що оскаржуваними нею рішеннями відбувся поділ цієї земельної ділянки, закріплений, зокрема, наданням кожній з них окремого кадастрового номера. Тому є правильними висновки суду про наявність порушеного права позивача, яке підлягає захисту, але, захищаючи права позивача, суд припустився деяких помилок.

Так, рішенням Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області № 3 від 15.08.2014р. «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою по проведенню робіт з інвентаризації земель», відповідач вирішив провести інвентаризацію земель Пересувної механізованої колони № 121 загальною площею земельної ділянки 2,3542 га та замовити виготовлення технічної документації із землеустрою ( а.с. 60).

Між тим, зі змісту цього рішення органу місцевого самоврядування не вбачається, що ним вирішувалось питання про передачу спірної земельної ділянки до земель запасу.

Колегія наголошує на тому, що на час прийняття рішення № 3 від 15.08.2014р. земельної ділянки площею 2,3542 га по АДРЕСА_1 не існувало, оскільки попереднім рішенням № 12 від 19.10.2006р. Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ВАТ «Запоріжнафтопродукт» для будівництва автозаправної станції (землі роздрібної торгівлі та комерційних послуг) площею 0,2920 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , із припиненням права постійного користування частиною земельної ділянки Пересувній механізованій колонії № 121 площею 0,2920 га (землі промисловості) із її загальної площі.

Отже, інвентаризація могла бути проведена тільки щодо залишку цієї земельної ділянки площею 2,0616 га, що, зокрема, вбачається зі скасованого судом рішенням № 6 від 15.07.2015р Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, наданої в користування Пересувній механізованій колоні «121», яким припинено право постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером :02:002:00785 площею 2,0616 га, належне Пересувній механізованій колоні «121» ВАТ Запоріжсільбуд, та передано земельну ділянку до земель запасу Залізничної селищної ради ( а.с. 61).

Тому колегія вважає обґрунтованими доводи позивача, що, наголошуючи в рішенні № 3 від 15.08.2014р. на інвентаризації земельної ділянки площею 2,3542 га по АДРЕСА_1 , фактично відповідач вже здійснив її поділ на дві самостійні земельній ділянки площею 0,2920 га, якій присвоєно самостійний кадастровий номер :03:004:0029, та на земельну ділянку площею 2,0616 га.

Відтак, колегія вважає, що рішення суду в цій часині - в частині визнання незаконним та скасування рішення № 3 від 15.08.2014р. підлягає зміні, оскільки суд скасував його в частині, але слід зазначити, що це рішення органу місцевого самоврядування підлягає визнанню незаконним та скасуванню в цілому за вище наведеними підставами.

Що стосується доводів скарги про те, що суд помилково вважав пропущеними строки позовної давності на оскарження рішень відповідача № 4 від 23.12.2005р. та № 12 від 19.10.2006р., колегія ретельно дослідили обставини, за яких позивачу стало відомо про ці рішення та встановила таке.

Вказуючи про пропуск строку позовної давності позивачем на оскарження цих рішень, суд виходив із того, що вона неодноразово зверталась до відповідача із заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо спірної земельної ділянки, та в останній раз у липні 2010р. їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 2 га, про що безпосередньо вказано у рішенні № 9 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області. Тобто їй було відомо в липні 2010р., що площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 зменшилась, а тому строк позовної давності на оскарження вказаних рішень сплив у липні 2013р.

Між тим, колегія погоджується в цій частині з доводами скарги позивача, що вказівка у рішенні органу місцевого самоврядування на «орієнтовну площу 2 га» не може свідчити про обізнаність про будь-яке інше рішення орану місцевого самоврядування, а під визначенням «орієнтовна» може матись на увазі як дещо більша від 2 га площа, так і дещо менша.

До того ж, звертаючись з останньою заявою у липні 2010р. сама позивач не зазначає, що просить надати їй дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, меншу за площу 2,3542 га.

Отже, такий висновок суду є лише припущенням, та суд не встановив фактично, коли позивач довідалась саме про зміст рішень відповідача № 4 від 23.12.2005р. та № 12 від 19.10.2006р.

Дослідивши матеріали справи в цій частині у відповідності до наведених позивачем доводів щодо моменту, коли їй стало відомо про зміст вказаних рішень, колегія встановила наступні обставини.

Так, позивач посилалась на те, що у 2017р. їй стало відомо про рішення відповідача № 12 від 22.06.2017р. «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок», яке вона оскаржила, подавши адміністративний позов, за яким було відкрито провадження у справі. А в ході розгляду тієї справи із заперечень відповідача на її позов їй стало відомо про рішення № 3 від 15.08.2014р. та № 6 від 15.07.2015р. Вбачаючи із змісту цих рішень, що їм передували інші з приводу поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 , вона звернулась із заявою до відповідача про надання додаткової інформації, з відповіді на яку їй стало відомо про рішення № 4 від 23.12.2005 та № 12 від 19.10.2006р.

Ці ствердження позивача підтверджуються матеріалами справи, до яких нею надані відповідні письмові докази, дослідивши які в межах її апеляційної скарги, колегія вважає, що позивачем не пропущено строк на оскарження рішень № 4 від 23.12.2005 та № 12 від 19.10.2006р.

Встановлено, що 15.11.2017р. ОСОБА_1 подано адміністративний позов до Гуляйпільського районного суду Запорізької області, в якому вона позивалась до Залізничної селищної ради з приводу незаконності рішення органу місцевого самоврядування №12 від 22.06.2017р. «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок» ( а.с. 198-202),

Ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Телегуз С.М. від 14 листопада 2017р. за цим позовом було відкрито провадження у справі ( а.с. 203).

Залізничною селищною радою 06.12.2017р. були подані заперечення на вказаний позов ОСОБА_1 ( а.с. 68-70), у яких йдеться посилання на рішення № 3 від 15.08.2014р. «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою по проведенню робіт з інвентаризації земель» та № 6 від 15.07.2015р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, наданої в користування Пересувній механізованій колоні «121». Про решту раніше прийнятих рішень з приводу спірної земельної ділянки відомостей заперечення не містили.

11 червня 2018р. було подано заяву до начальника архівного відділу Гуляйпільської райдержадміністрації про надання копій рішень Залізничної селищної ради, якими надавався дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку із кадастровим номером 2321 855 300:03:004:0029, а також про затвердження цієї документації ( а.с. 71).

06.07.2018р. відповідачем було надано копію рішення № 12 від 19.10.2006р., а для надання копії рішення № 4 від 23.12.2005р. направлено запит до Державного архіву Запорізької області ( а.с. 72).

Отже, саме у липні 2018р. позивачу після отримання копій рішень Залізничної селищної ради рішень № 4 від 23.12.2005 та № 12 від 19.10.2006р. стало відомо про їх зміст.

Вказані обставини спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_1 дізналась про них у 2010р.

Таким чином, колегія визнає, що строк на оскарження вказаних рішень почав спливати у позивача з липня 2018р., а з позовом про їх оскарження вона звернулась вже у серпні 2018р., тобто строк позовної давності пропущено нею не було.

За наведених обставин, колегія вважає, що ці рішення також підлягають визнанню незаконними та скасуванню, оскільки з них почався незаконний поділ цілої земельної ділянки, закріпленої за майновим комплексом, належним на праві власності позивачу.

Крім того, на виділеній ВАТ «Запоріжнафтопродукт» для будівництва автозаправної станції (землі роздрібної торгівлі та комерційних послуг) площі 0,2920 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , знаходяться декілька будівель, що належать до майнового комплексу. Тобто вона не є вільною від складових будівель цілого майнового комплексу.

З 01.01.2013р. до земельного кодексу внесено статтю 79-1, згідно з частиною першою якої формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

У свою чергу, земельній ділянці, відомості про яку внесено до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі (частини перша та друга ст. 16 Закону про кадастр).

Отже, на підставі прийнятих Залізничною селищною радою оскаржуваних рішень були сформовані декілька земельних ділянок, яким присвоєно відповідні кадастрові номери, що завадить позивачу здійснити оформлення свого права користування цілою земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . Тому ефективним способом захисту прав позивача буде скасування всіх оскаржуваних рішень в повному обсягу.

Зважаючи на все вищенаведене, колегія визнає доводи скарги обґрунтованими, а тому рішення суду у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання незаконними та скасування рішень № 4 від 23.12.2005 та № 12 від 19.10.2006р. підлягає скасуванню із ухвалення в цій частині постанови про задоволення цих позовних вимог, а щодо визнання незаконним та скасування рішення № 3 від 15.08.2014р. тільки в певній частині рішення суду підлягає зміні із визнання його незаконним та скасування в цілому.

Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення про задоволення апеляційної скарги та решти позовних вимог позивача, колегія вирішує питання щодо розподілу судових витрат у справі на стадії апеляційного провадження.

Так, позивач за подання апеляційної скарги сплатила 3 457,80 грн., але мала сплатити: 704,80х150:100 х 5 = 30171,60 грн., тому саме така сума підлягає компенсації їй за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2019 року у цій справі скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Постанови нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

Визнати незаконним та скасувати рішення Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області № 4 від 23.12.2005р. «Про дозвіл Гуляйпільській нафтобазі ВАТ «Запоріжнафтопродукт» на складання технічної документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки АДРЕСА_1 ».

Визнати незаконним та скасувати рішення Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області № 12 від 19.10.2006р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду».

Змінити рішення щодо визнання незаконним та скасування рішення Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області № 3 від 15.08.2014р. «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою по проведенню робіт з інвентаризації земель» в частині передачі земельної ділянки до земель запасу Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області, визнавши його незаконним та скасувавши в цілому.

В решті рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

Стягнути з Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3171 ( трьох тисяч ста семидесяти одної) гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 березня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.