Справа № 301/1845/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді - Даруда І.А.,

при секретарі - Сатін Н.М.,

за участю позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , де третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , де третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з жовтня 2005 року із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 27 липня 2010 року рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області розірвано. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після народження дітей вони з колишнім чоловіком фактично перестали проживати разом. Відповідач виїхав на тривалий час на сезонні роботи до Чеської Республіки і перестав фінансово допомагати їй з дітьми та відвідувати їх. По поверненню з Чеської Республіки відповідач ОСОБА_3 ніде не працював, вживав спиртні напої, неодноразово наносив їй тілесні побої, систематично виражався на її адресу у присутності дітей у нецензурній формі, вихованням дітей не займався.

Така поведінка колишнього чоловіка призвела до розірвання шлюбу та оскільки він повністю перестав займатися вихованням дітей та наданням їм матеріальної допомоги, вона вимушена була звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Так, рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 26.08.2010 року було прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 400,00 грн., щомісячно, на кожну дитину та відповідно до рішення суду від 17.08.2018 року збільшено розмір стягуваних аліментів з 400,00 грн. на 1500,00 грн., щомісячно, на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Проте, відповідач аліменти на утримання дітей взагалі перестав сплачувати та станом на 26.03.2020 року має заборгованість у розмірі 52300,00 гривень. 30.03.2020 року за несплату аліментів відповідача було притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10460, 00 грн.

Крім аліментів, які відповідач сплачував невчасно і не в повному обсязі, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дітей він не надавав і не надає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми взагалі, і таким чином не дбає про їхнє нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей.

На даний час неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з нею у м. Ужгороді, вихованням та утримання яких вона займається самостійно. За місцем навчання діти характеризуються позитивно та за інформацією навчального закладу відповідач ніколи дітей у школі не провідував.

Згідно висновку органу опіки і піклування Ужгородського міськвиконкому, складеного 26 серпня 2020 року, батько неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухиляється від їх виховання, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, матеріально їх не забезпечує та є за доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали з мотивів викладених у позовній заяві та просили такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, які прични неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому відповідно до ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведено у його відсутності.

Представник третьої особи служби у справах дітей Ужгородської міської ради Шатров В.В. в судове засідання не з`явився, надіслала суду заяву у якій просить розглядати справу без його участі.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав:

В судовому засіданні встановлено, щосторони з жовтня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27 липня 2010 року рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області розірвано (а.с.6-7). Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 (а.с. 32, 34).

Після народження дітей сторони фактично перестали проживати разом. Відповідач виїхав на тривалий час на сезонні роботи до Чеської Республіки і перестав фінансово допомагати позивачці з дітьми та відвідувати їх. По поверненню з Чеської Республіки відповідач ОСОБА_3 ніде не працював, вживав спиртні напої, неодноразово наносив позивачці ОСОБА_1 тілесні побої, систематично виражався на адресу позивачки у присутності дітей у нецензурній формі, вихованням дітей не займався.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 26.08.2010 року з відповідача стягувалися аліменти у розмірі по 400,00 грн., щомісячно, на кожну дитину (а.с.8-9) та відповідно до рішення суду від 17.08.2018 року збільшено розмір стягуваних аліментів з 400,00 грн. на 1500,00 грн., щомісячно, на кожну дитину до досягнення ними повноліття (а.с.11). Відповідач ОСОБА_3 станом на 26.03.2020 року має заборгованість у розмірі 52300,00 гривень, що стверджується довідкою Іршавського РВ ДВС № 14.5-36/11665 від 26.03.2020 року (а.с.14). 30.03.2020 року за несплату аліментів відповідача ОСОБА_3 було притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10460, 00 грн. (а.с.16)

Крім аліментів, які відповідач сплачував невчасно і не в повному обсязі, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дітей він не надавав і не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з ними взагалі, і таким чином не дбає про їхнє нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. (а.с.19)

На даний час неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з позивачкою ОСОБА_1 у м. Ужгороді, що стверджується актом перевірки від 05.08.2020 року (а.с.19), вихованням та утримання дітей позивачка займається самостійно.

За місцем навчання діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 характеризуються позитивно та за інформацією навчального закладу відповідач ніколи дітей у школі не провідував (а.с.22-24).

Статті 150, 155 СК України передбачають обов`язки батьків щодо виховання, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч.2 ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний братии участь у її вихованні.

У відповідності до п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати , батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав , якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Згідно з роз`ясненнями п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно висновку органу опіки і піклування Ужгородського міськвиконкому про доцільність позбавлення батьківських прав від 26.08.2020 року за № 570/23/02-19, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо його неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25-27).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 83, 175, 177, 184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 7, 150, 155, 157, 164, 165, 166, 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, суд,-

Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сплачений судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 15 жовтня 2020 року.

Суддя : І. А. Даруда