ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1158/19Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/817/199/20 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кременецького районного суду від 26 листопада 2019 року (головуючий суддя Білосевич Г.С., повний текст рішення складено 05 грудня 2019 року) у цивільній справі № 601/1158/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне майно, а саме на 1/2 квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва на право власності на житло виданого Кременецьким РК БТІ 26 квітня 1993 року. 02 квітня 2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Михайлової Г.В. із проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої, проте, у його проханні було відмовлено, оскільки відповідно до довідки нотаріуса для прийняття спадщини діти померлої - ОСОБА_6 і він повинні були подати до нотаріальної контори в шестимісячний термін з дня її смерті заяви про прийняття спадщини. Йому рекомендовано звернутися до суду про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. У встановлений 6-місячний строк він не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки смерть матері сильно похитнула його здоров`я. Відповідно до довідки «Міської лікарні № 38» в місті Санкт-Петербург він знаходився на стаціонарному лікуванні з 28 листопада 2013 року до 19 грудня 2013 року з діагнозом нестабільна стенокардія, гіпертонічна криза, ішемічна хвороба серця, з 2013 року і по даний час постійно проходить лікування через загострення хвороби серця. З 2011 року разом із сім`єю проживає в м. Санк-Петербург Російської Федерації, його перебування за межами України також утруднило подання заяви до нотаріальної контори. ІНФОРМАЦІЯ_2 його сестра ОСОБА_6 померла, Заяву про прийняття спадщини після її смерті подав він та чоловік померлої ОСОБА_3 .

Рішенням Кременецького районного суду від 26 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що він на протязі останніх шести років проходив лікування за одним і тим же діагнозом - ішемічна хвороба серця, стенокардія та гіпертонічна хвороба другого ступеню. З 9 серпня 2011 року тимчасово проживає в Санкт-Петербурзі Російської Федерації, у зв`язку зі станом здоров`я переведений на легку працю і працює в режимі скороченої зайнятості. 2 квітня 2019 року отримавши лист № 360/02-14 від приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу серед додатків якого знаходилася копія свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 1993 року, він дізнався про те, що квартира була приватизована по 1/2 частині на матір і сестру. Відповідно саме з цього моменту дізнався про порушення своїх прав та звернувся за їхнім захистом до суду. Тому, вважає, що строк позовної давності ним не пропущений.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що з 30 серпня 2013 року по квітень 2019 року ОСОБА_1 не звертався до нотаріуса з проханням про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно матері, а звернувся до нотаріуса лише ІНФОРМАЦІЯ_3 року після смерті сестри ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В такому випадку він без поважних причин пропустив загальний строк позовної давності у три роки, передбачений ст. 257 ЦК України. Крім того строк у три роки є достатнім для того, щоб він міг оцінити зміст та обсяг порушених своїх прав і звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права. Позивачем не надано належних доказів того, що він за станом здоров`я не мав можливості у передбачений законом строк шість місяців з дня відкриття спадщини звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Висновок позивача про те, що він з 28 листопада 2013 року по 19 грудня 2013 року перебував на стаціонарному лікуванні не заслуговує уваги, оскільки після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 він був працездатний, працював та протягом півроку на стаціонарному лікуванні чи на лікарняному не перебував.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 заперечили відносно апеляційної скарги, вважають рішення суду законним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи ОСОБА_1 у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що його проживання за межами України, нетривале перебування на лікуванні, його необізнаність про факт проведення приватизації квартири матір`ю та сестрою, не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він грунтується на встановлених судом обставинах справи та відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції 31 серпня 2013 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її дітьми, згідно свідоцтв про народження, свідоцтва про одруження є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із свідоцтва про право власності на житло виданого Кременецьким РК БТІ 26 квітня 1993 року та копії будинкової книги, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 .

Згідно листа приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу від 02.04.2019 року, 27 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 його сестри ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_1 заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подали. Згідно довідок, виданих відділом формування та ведення реєстру територіальних громад від 18 лютого 2019 року за № 48,49,59 та від 18 березня 2019 року за № 78 на запит нотаріуса встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті, але з якого часу - інформації немає і інформація про зареєстрований у вказаній квартирі осіб на даний час відсутня. Отже, ОСОБА_1 вважається таким, що спадщину після смерті матері ОСОБА_5 не прийняв, тому йому рекомендовано звернутися до суду.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.08.2018 року, приватним нотаріусом Михайловою Г.В. 27.08.2018 року зареєстрована спадкова справі після смерті ОСОБА_6 .

Спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не відкривалась, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 55502915 від 18.03.2019 року.

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого № 28032 та довідки від 19.12.2013 року, ОСОБА_1 з 18.04.2018 року по 28.04.2018 року і з 28.11.2013 року по 19.12.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні.

11.09.2013 року ОСОБА_1 звертався за консультацією до лікаря кардіолога, що стверджується довідкою від 11.09.2013 року.

Позивач був присутній на похороні мами ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як роз`яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину.

У відповідності до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Таким чином, з врахуванням встановлених обставин у справі, зазначених норм права та вказівок у постанові, суд першої інстанції правильно визнав, що проживання позивача за межами України, його нетривале з 28.11.2013 року по 19.12.2013 року знаходження на стаціонарному лікуванні, не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Також є вірним висновок, що необізнаність про наявність спадкового майна не є підставою вважати поважною причиною пропуску строку.

Оскільки на підтвердження своїх вимог позивач не зазначив на причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій для прийняття спадщини а його доводи в апеляційній скарзі зводяться до обставин у позовній заяві, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, підстав для його скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді