Справа № 545/2882/19
Провадження № 2/545/141/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2020 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Плескач І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кулик Р.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Бойченко В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, вказувала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, в них народилась дитина. За час спільного проживання подружжя придбало дві земельні ділянки та житловий будинок. Придбані подружжям об`єкти нерухомості за згодою сторін були зареєстровані на чоловіка ОСОБА_2 . В жовтня 2019 року рішенням суду шлюб розірвано. Вказувала, що наразі вона з дитиною проживає окремо від відповідача, так як останній чинить їм перешкоди у проживанні, погрожуючи фізичною розправою. Зазначала, що спільний син проживає з нею , вона піклується про дитину самостійно без належної допомоги з боку відповідача, а тому вважає, що розмір її частки у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя має складати більше 50%, а саме 60 % від ринкової вартості усього майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначивши вартість майна, що має їй належати в сумі 208 339, 20 грн. Прохала здійснити розподіл майна подружжя та визнати за нею право власності на 60% спільного майна подружжя, а саме житлового будинку та земельної ділянки. Покласти витрати за проведення експертного дослідження об`єктів нерухомості у сумі 2400 грн. на відповідача.

У судовому засіданні позивач наголосила, що вона уточнює позовні вимоги і просить виділити їй Ѕ частини спільного майна.

Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні просив визнати за позивачем право власності на Ѕ частки домоволодіння та земельних ділянок, надав до суду відзив на позовну заяву.

Вказував, що згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24.10.2019 року, з нього стягнуті аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з 02.10.2019 року та до повноліття дитини у розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, надав довідку про відсутність заборгованості по сплаті аліментів, звертав увагу суду на те, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Таким чином, у разі якщо розмір аліментів , які одержує позивач на утримання дитини, буде недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини вона має право звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Сам по собі факт проживання неповнолітньої дитини з позивачем не є тією достатньою підставою для відходу від рівності часток.

Представник відповідача в судовому засіданні просив визнати за позивачем право власності на Ѕ частку домоволодіння та земельних ділянок.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14.05.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції (а.с.9), надалі шлюб між сторонами розірвано рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22.10.2019 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області 22.05.2015 року (а.с.10).

Перебуваючи у шлюбі, подружжя придбало земельну ділянку 0,3500 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0331, за 49000 грн., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 26.05.2014 року, (а.с.23, 24), земельну ділянку 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0332, за 49000 грн., відповідно до договору купівлі-продажу (а.с.21, 22), покупцем вказано ОСОБА_2 . Окрім цього, відповідно до договору купівлі-продажу від 26.05.2014 року, ОСОБА_2 було придбано житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 53,2 кв.м, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:0001:0332 за 22000 грн. (а.с.19, 20).

Придбані подружжям об`єкти нерухомості за згодою подружжя були зареєстровані на ОСОБА_2 . Позивачем було надано нотаріальну згоду на укладення її чоловіком ОСОБА_2 договорів купівлі-продажу земельних ділянок та житлового будинку приватним нотаріусом ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

За подачу позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2083 грн. 40 коп., відповідно до квитанції № 1778-5339-5384-3737 від 14.11.2019 року. Окрім цього позивачем до матеріалів справи долучено оригінал квитанції до прибуткового касового ордера № 97 від 14.11.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила 2400 грн. за послуги по дослідження нерухомості по АДРЕСА_1 (а.с.25).

У своїх вимогах позивач прохає суд покласти витрати за проведення експертного дослідження об`єктів нерухомості у сумі 2400 грн. на відповідача та покласти витрати на судовий збір у розмірі 2083,40 грн. на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 1736 грн. 17 коп. та витрати за проведення експертного дослідження об`єктів нерухомості у сумі 1200 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 60, 69, 70 СК України, ст. 372 ЦК України, суд,

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0331 площею 0,3500 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0332 площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 53,2 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0332.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1736 грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертного дослідження об`єктів нерухомості у сумі 1200 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Октябрським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області 23.05.2014, адреса: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 22.03.2001 року, адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л. В. Шелудяков