Справа № 536/58/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Колотієвського О.О.,

секретаря судового засідання Пасєчніковій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє вимог на предмет спору: ОСОБА_3 - про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

14 cічня 2020 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє вимог на предмет спору: ОСОБА_3 - про зменшення розміру аліментів.

1.Короткий зміст позовних вимог ОСОБА_1 :

У відповідності до рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2010 року у справі №2-1115/2010 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 (надалі- Позивач) та ОСОБА_2 (надалі - Відповідач), зареєстрований 09.09.2006 року в Кам`янопотоківській сільській раді Кременчуцького району, актовий запис №18 (копія рішення додається).

За час шлюбу у нас з Відповідачем народилися діти: донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31.01.2013 року, вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання двох малолітніх дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 750,00 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей, тобто до досягнення ними віку вісімнадцяти років.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року у справі №536/530/18, яке залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2019 року у справі №536/530/18, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької районної ради Полтавської області про заміну способу стягнення аліментів задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів визначеного рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2013 року по справі № 1614/3152/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу). Вирішено стягувати в подальшому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини.

22 серпня 2012 року між ним та ОСОБА_8 укладено шлюб.

Наразі він з дружиною виховує доньку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Його дружина наразі не працює, що вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків.

Він офіційно не працює, дохід отримує з ТОВ «Агрофірма Кам`янка», що вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків. Він іноді підробляє, присвячує свій час дружині та доньці.

У 2017 році він отримав травму колінного суглобу, основний діагноз: свіжий повний відрив передньої хрещеної зв`язки від стегнової кістки, повздовжній розрив заднього рогу та тіла зовнішнього меніску по типу ручки лінійки із зміщенням фрагменту у між виростковий простір та блоком колінного суглобу, повздовжньо-горизонтальний розрив заднього рогу внутрішнього меніску правового колінного суглобу із явищем передньо-медіальної нестійкості та гемосиновіїту. Внаслідок чого мені провели планову операцію на правому колінному суглобі, що встановлено рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року у справі №536/530/18.

Однак його стан здоров`я наразі погіршився, з моменту винесення рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року у справі №536/530/18.

Так, відповідно він набув статусу особи з інвалідністю, отримав третю групу з інвалідності, строком до 01 грудня 2022 року, що вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією AB № 0080901 від 18.11.2019 року.

Йому дозволено працю без тяжких фізичних та статико-динамічних навантажень. Рекомендовані заходи стаціонарного лікування 1-2 рази на рік, амбулаторне лікування, санітарно-курортне лікування, нагляд невропатолога.

Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (ст.3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні»).

Вказані обставини свідчать про його обмежену працездатність, про неможливість вільно влаштуватися на роботу та отримувати кошти для виконання батьківських обов`язків.

В свою чергу, йому, як непрацюючій особі, нараховують у виконавчій службі заборгованість зі сплати аліментів з визначення середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості.

Згідно довідки, виданої Кременчуцьким РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 16.10.2019 року за жовтень 2019 року заборгованість по аліментам нарахована з розрахунку: 7874 грн. (середня заробітна плата по Кременчуцькому району) на 1/3 = 2615,67 грн.

На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:

- зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини.

- судовий збір та судові витрати покласти на відповідача.

2.Позиції сторін щодо предмету спору:

2.1. Відзив відповідача ОСОБА_2 на позов:

Відзив обґрунтований тим, що позивач зазначає, що у 2017 році отримав травму колінного суглобу та набув статусу особи з інвалідністю, отримав третю групу інвалідності, строком до 01.12.2022 року, що вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією АВ № 0080901 від 18.11.2019 року.

Саме тому позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/3 на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини.

Відповідач вважає, що обставини хвороби позивача вже досліджувались під час розгляду справи № 536/530/18, але на той час він не набув статусу інваліда.

Так, в постанові Полтавського апеляційного суду від 22.07.2019 року по даній справі зазначено, що доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач у липні 2017 року отримав ушкодження колінного суглобу, що погіршило стан здоров`я ОСОБА_1 та, як наслідок, отримав обмеження у фізичних навантаженнях, що значною мірою вплинуло на можливість працевлаштування, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказане ушкодження ОСОБА_1 отримано майже два роки тому, при цьому, обмеження у фізичних навантаженнях, апеляційний суд не може розцінювати як неможливість відповідача знайти іншу роботу, не пов`язану з значним фізичним навантаженням, з метою належного виконання батьківського обов`язку з утримання своїх неповнолітніх дітей.

Також, в рішенні Кременчуцького районного суду від 08.04.2019 року по справі № 536/530/18 зазначено, що позивач заявила вимогу про 1/3 частину доходу (заробітку) на двох дітей, тобто 8823/3= 2941 гривня, в той час рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить 2027 гривень, на дві 4054 гривні. Тобто сума загальної вимоги менше, ніж та, яка рекомендована законодавством для рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02,1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Отже, вважає, що розмір аліментів, визначений в рішенні Кременчуцького районного суду від 08.04.2019 року по справі № 536/530/18 на даний час відповідає об`єктивним можливостям позивача та правомірним очікуванням відповідача на отримання аліментів, та є більш-менш достатнім для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.

Просила суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

2.2. Відповідь позивача ОСОБА_1 на відзив.

Відповідач зазначає, що обставини хвороби позивача вже досліджувались під час розгляду справи №536/530/18, але на той час він не набув статус інваліда, тому вважає що необхідно відмовити у задоволені позову.

Дійсно, у справі №536/530/18 розглядалося питання того, що у липні 2017 року Позивач зазнав травми - ушкодження колінного суглобу. Однак на момент розгляду справи у Позивача був відсутній статус особи з інвалідністю.

Згідно ст.3 «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

На сьогодні такий висновок є, згідно якого Позивачу встановлено 3 групу Інвалідності строком до 01.12.2022 року, що свідчить про погіршення стану здоров`я Позивача. У справі №536/530/18 зазначені обставини не розглядалися, оскільки вони були відсутні.

Відповідач звертає увагу у відзиві на те, що в рішенні Кременчуцького районного сулу в/д 08.04.2019 р. у справі №536/530/18 зазначено, шо позивач заявляла вимогу по 1/3 частини дохолу (заробітку) на двох дітей, тобто 8823/3 =2941 грн. в той час як рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить 2027 грн., на дві 4054 грн. Тобто сума загальної вимоги менше, ніж та, яка рекомендована законодавством для рівня життя дитини..

Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Тобто при застосуванні зазначеної норми потрібно встановити, що заробіток (дохід) боржника має бути достатнім для можливості стягнути таку суму, у справі №536/530/18 не було встановлено таких обставин. Отже посилання на рекомендований розмір аліментів на дитину не є доречними.

Позивач не працює, як непрацюючий має сплачувати аліменти на користь Позивача у розмірі 1/3 від середньої заробітної плати по Кременчуцькому району, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини.

Прожитковий мінімум для дітей від 6-18 років з 01.07.2020 року становить 2318 грн. 50% прожиткового мінімуму на одну дитину становить: 1159 грн.

Середня помісячна номінальна заробітна плата одного штатного працівника по містах і районах Полтавської області по Кременчуцькому району становить: 8936 грн.

Тобто станом на 01 07.2020 р. Позивач має сплачувати 8936/3 =2978,67 грн., але не менше 2318 00 грн.(50% прожиткового мінімуму для двох дітей).

Позивач не намагається суттєво зменшити розмір аліментів, а лише просить зменшити розмір аліментів на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини. Розмір середньомісячної заробітної плати та розмір прожиткового мінімуму для дитини не є незмінними, періодично підвищуються. Тобто діти у будь-якому випадку за6езпечені мінімальним гарантованим розміром аліментів, що сьогодні становить 2318 грн.

3.Позиція суду:

Відповідно до основних положень про докази, закріплених у ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, предметом доказування у даній категорії справи є обставини, що підтверджують заявлені вимоги, тобто позивач повинен доводити певними доказами обставини справи, які він вказує як на підстави для зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

3.1. Неоспорювані сторонами обставини справи, які зокрема встановленні рішенням суду:

31 січня 2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області розглянуто справу № 1614/3152/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, відповідно до рішення якого, вирішено:

- стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Кам`яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання двох малолітніх дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень, щомісячно, починаючі з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей, тобто до досягнення ними віку вісімнадцяти років.

Вказаним рішенням також встановлено, що після прийняття рішення, 22 серпня 2012 року (про стягнення аліментів) позивач уклав шлюб з ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_8 у другому шлюбі народилась дочка ОСОБА_9 , батьком якої є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданим 22.08.2012 року центральним відділом РАГС та свідоцтвом про народження дитини, серії НОМЕР_2 , виданим 09.10.2012 року Автозаводським відділом РАГС Кременчуцького МУЮ, тому зокрема ці обставини стали підставою для зменшення розміру аліментів з 1000 гривень до 750 гривень.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року у справі №536/530/18, яке залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2019 року у справі №536/530/18, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької районної ради Полтавської області про заміну способу стягнення аліментів задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів визначеного рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2013 року по справі № 1614/3152/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу). Вирішено стягувати в подальшому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини

3.2. Позиція суду щодо зменшення розміру аліментів:

Відповідно до ст.182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів зокрема враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Так, позивач вказував, що наразі він з дружиною виховує доньку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Його дружина наразі не працює, що вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків.

Крім цього, позивач вказував, що він офіційно не працює, дохід отримує з ТОВ «Агрофірма Кам`янка».

На підтвердження вказаних обставин позивач посилався на відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків.

Також позивач вказував, що зокрема встановлено рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року у справі №536/530/18, яке залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 22 липня 2019 року у справі №536/530/18, що у 2017 році він отримав травму колінного суглобу.

Однак його стан здоров`я наразі погіршився, з моменту винесення рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року у справі №536/530/18.

Так, відповідно він набув статусу особи з інвалідністю, отримав третю групу з інвалідності, строком до 01 грудня 2022 року, що вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією AB № 0080901 від 18.11.2019 року.

Йому дозволено працю без тяжких фізичних та статико-динамічних навантажень. Рекомендовані заходи стаціонарного лікування 1-2 рази на рік, амбулаторне лікування, санітарно-курортне лікування, нагляд невропатолога.

Вказані обставини свідчать про його обмежену працездатність, про неможливість вільно влаштуватися на роботу та отримувати кошти для виконання батьківських обов`язків.

Суд, надаючи оцінку вказаним обставинам, приходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності.

Ст.3 вказаного закону передбачено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Так, експертним обстеженням встановлено, що ОСОБА_1 має інвалідність ІІІ групи, та мається застереження щодо роботи з тяжкими фізичними та статико-динамічних навантаженнями. Рекомендовані заходи стаціонарного лікування 1-2 рази на рік, амбулаторне лікування, санітарно-курортне лікування, нагляд невропатолога.

Статична робота статичні напруження людини у процесі праці, пов`язані з підтриманням у нерухомому стані предметів і знарядь праці, а також підтриманням робочої пози.

Динамічна робота найпоширеніший вид діяльності рухового апарату людини у процесі праці характеризується швидкими, точними, координованими рухами і завжди поєднується зі статичною роботою, внаслідок чого утворюються складні рухові ансамблі.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивач має застереження щодо праці за фактором важкості так і за фактором статико-динамічних навантажень, тобто такими що позбавляють позивача працевлаштуватися на будь-яку роботу, де потрібно підтримувати робочу позу, підтримувати у нерухомому стані предметі і знарядь праці, також у взаємозв`язку з певними координованими рухами.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я платника аліментів.

При ухваленні рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року у справі №536/530/18 судом не враховувалися обставини щодо стану здоров`я, оскільки травми отримані у 2017 року і застережень щодо праці були відсутні, то на даний час такі обставини змінилися, оскільки внаслідок отриманих травм позивач набув статус інваліда, тому ця обставина при розгляді даної справи є вагомою.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із частиною першою статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Ч.2 ст.150 СК України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Оскільки після винесення рішення суду про стягнення аліментів з позивача, змінились обставини щодо стану здоров`я, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та стягувані аліменти слід знизити з 1/3 частини до 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно.

Пункт 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 76, 82, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 287, 352 ЦПК України, ст.ст. 10, 150, 182, 185 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє вимог на предмет спору: ОСОБА_3 - про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року по цивільній справі № 536/530/18, на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі з 1/3 частини на 1/4 частину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення відповідною дитиною повноліття, щомісячно.

Стягувати в подальшому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення відповідною дитиною повноліття, починаючи з дати набранням цим рішенням законної сили.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський