ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5975/20 Справа № 183/8289/19 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Вказував, що вони з відповідачкою в період з 02 травня 2009 року по 29 травня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Зазначав, що від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2014 року з нього на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Він просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача, оскільки 06 серпня 2016 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , у цьому шлюбі має дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, його друга дружина має від першого шлюбу сина, якого він також має намір усиновити. Він має постійне місце роботи, являється військовослужбовцем, зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище всіх своїх дітей. Метою його звернення до суду є пропорціональне забезпечення всіх дітей.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 1/4 до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання цього рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 880 грн.20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги та формально поставився до розгляду справи, не з`ясував фактичні обставини справи; позивач не надав доказів звернення в відповідні органи щодо усиновлення дитини від іншого шлюбу; місцевий суд не врахував матеріальне становище апелянта.

ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість рішення місцевого суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого суду залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду. Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони в період з 02 травня 2009 року по 29 травня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.5), а також рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року по справі № 183/1740/15 про розірвання шлюбу (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про його народження (а.с.6).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2014 року по справі № 183/394/13-ц з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на її утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягнуті на користь матері ОСОБА_1 (а.с.8).

Позивач є військовослужбовцем, має постійних дохід (а.с.13), являється учасником бойових дій (а.с.14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінився спочатку сімейний стан позивача, який в свою чергу потяг зміни у майновому стані позивача, на утриманні якого фактично знаходиться інша сім`я, про яку він також зобов`язаний піклуватися, що є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін з 1/4 до 1/6 частини доходів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з огляду на зміну матеріального стану позивача у зв`язку з перебуванням у нього на утриманні ще однієї дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10), є всі підстави для застосування ст.192 СК України та зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів зміни матеріального становища колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наявність ще однієї дитини, крім дитини сторін, та необхідність її утримання, безпосередньо вплинула на матеріальне становище позивача.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Втім, розглядаючи справу, місцевий суд не звернув уваги на те, що у зв`язку зі зміною розміру аліментів, виконавчий лист, виданий на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає відкликанню з виконання з органу виконавчої служби.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає зміні шляхом доповнення абзацу про відкликання виконавчого листа за попереднім судовим рішенням, в іншій частині рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року змінити, доповнивши абзацом наступного змісту:

"Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів (заробітку) доходу щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 21 січня 2014 року, виданий на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2014 року (справа № 183/394/13-ц), відкликати з органу виконавчої служби."

В решті рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.