ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/4084/18

провадження № 22-ц/4809/504/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 грудня 2019 року, у складі головуючого судді Панфілової А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача.

В обґрунтування позову зазначала, що вступила в договірні відносини з ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме подала заяву-анкету від 08.02.11 про намір одержати кредитні кошти.

Вказувала, що на той час мешкала на території, яка на даний час окупована та на якій певний час проводилась Антитерористична операція (АТО) та зараз операція Об`єднаних сил (ООС) в с. Мічуріне, Тельманівського району, Донецької обл..

У зв`язку з цим виїхати до м. Кропивницького та на взята на облік як внутрішньо переміщена особа.

Зазначає, що від відповідача почала отримувати повідомлення про те, що уклала кредитний договір та отримала кредит у розмірі 23 960, 00 грн.

Тому, звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання їй роз`яснень з приводу розрахунків щодо наявної заборгованості та документів, на підставі яких було здійснено такі розрахунки та їй було відмовлено.

Крім того, звернулася до відповідача про надання кредитного договору, заяви-анкети для встановлення усіх істотних умов договору кредитування.

Також зазначала, що має сумніви щодо існування оригіналу договору, а тому вважала, що необхідно витребувати даний договір для перевірки справжності підписів.

Посилається на те, що розрахунок заборгованості проведений відповідачем неналежним чином і не підтвердив свою правомірність щодо здійснення таких фінансових розрахунків.

Вбачає в діях відповідача прямий умисел на стягнення саме великої суми коштів, яку він зазначає в розрахунку та яка обрахована за три роки, що є порушенням вимог законодавства.

Вважає, що анкета заява є тим кредитним договором , який має бути визнаний судом недійсним, оскільки не відповідає Правилам надання банківських послуг Приватбанку.

Звернувшись із даним позовом ОСОБА_1 просила застосувати цивільне законодавство, ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» № 661 від 12 грудня 2008 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати дане рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вважає, що рішення суду ухвалено без врахування всіх обставин справи.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03.02.2020 відкрито апеляційне провадження у справі.

Справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.

Розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку із поширенням на території держави короновірусної хвороби та запровадженням у зв`язку із цим карантину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що відсутні підстави для визнання недійсним спірного кредитного договору.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується анкетою заявою від 08.02.2011 та приєднанням до Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ч.1 ст.634 ЦК, підписавши заяву, позивач приєдналася до запропонованих банком Умов надання кредиту, що підтверджується її особистим підписом.

Звернувшись із даним позовом ОСОБА_1 просила визнати недійсним кредитний договір, який укладений між нею та відповідачем.

Вказувала, що відповідач належним чином не проінформував її про умови кредитування, про строки такого кредитування, порядок погашення кредиту, розмір кредитного ліміту, порядок нарахування щомісячних платежів, вид та строки кредитної карти.

Вважає, що отримала у банку лише зарплатну картку.

Послалася на те, що їй не було видано примірника кредитного договору та універсальної кредитної картки.

Вважала, що вказане порушує її права, як споживача.

Колегія суддів, частково погоджується із такими доводами позивача і вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав того, що сторони не надали, а суд не дослідив первинних правовстановлюючих документів, на підставі яких можуть виникати кредитні правовідносини.

Матеріали справи не містять даних про час, місце та обставини отримання позивачем універсальної кредитної картки, а внаслідок цього отримання грошового кредитного ліміту.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України)

Анкета заява від 08.02.2011 містить лише волевиявлення ОСОБА_1 на отримання зарплатної картки (а.с. 21), тобто на обслуговування рахунку в АТ КБ «ПриватБанк».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що неукладений кредитний договір не може бути визнано недійсним.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц зроблено висновок, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України).

Тлумачення абзацу 2 частини п`ятої статті 216 ЦК України свідчить про надання можливості суду самостійно застосувати правові наслідки недійсності нікчемного правочину.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити, оскільки відсутні підстави для задоволення позову про визнання недійсним договору, який не є укладеним.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

16.10.2020 складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді О.А. Письменний

О.І.Чельник

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду О.Л. Дуковський