Справа №443/1378/20
Провадження №2-н/443/137/20
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

21 жовтня 2020 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу,

встановив:

Заявник подав до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання з ОСОБА_1 у сумі 4 517,27 грн, інфляційних витрат у сумі 684,34 грн, 3% річних у сумі 328,85 грн та судових витрат у сумі 210,20 грн.

Суд, вивчивши подану заяву та додані до неї документи, доходить такого висновку.

Згідно з доданим заявником до заяви розрахунком основного боргу за послуги з газопостачання заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Львівгаз збут» за послуги з газопостачання за період з січня 2017 року по травень 2020 року становить 4 517,27 грн (а.с. 6).

Суд зазначає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Саме у межах цього строку заявник може звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості за надані послуги.

Згідно з частиною 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частина 1 ст. 124 ЦПК України визначає, що строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Відповідно до частини 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. В силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Наявні матеріали справи не свідчать про переривання строку позовної давності, зокрема, щодо визнання боржницею заборгованості за період з січня 2017 року по травень 2020 року, тому суд доходить переконання, що вимога про стягнення заборгованості за фактично надані послуги з газопостачання пред`явлена заявником поза межами строків позовної давності.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та зважаючи на те, що заявник ставить вимогу про стягнення з боржниці заборгованості за послуги газопостачання, починаючи з січня 2017 року і на момент звернення (30.09.2020) до суду із заявою про видачу судового наказу пройшов строк на звернення з такою вимогою, тому у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись статтями 163, 165, 372 ЦПК України,

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» у видачі судового наказу про стягнення з боржниці ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання у сумі 4 517,27 грн, інфляційних витрат у сумі 684,34 грн, 3% річних у сумі 328,85 грн та судових витрат у сумі 210,20 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя А.І. Павлів