КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
=====================================================================
Справа №367/3998/20 Головуючий у І інстанції Саранюк Л.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2020 року про повернення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1. звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом та просили суд розірвати шлюб, що укладений між сторонами у справі.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2020 року позовну заяву було повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що 06 серпня 2020 року представником позивача було отримано копію ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 24 липня 2020 року про залишення позовної заяви без руху.

Однак у вказаній ухвалі суду першої інстанції не зазначено способу усунення зазначених в ухвалі недоліків, разом з тим, позивачем було направлено на адресу суду письмові пояснення в яких зазначено, що усунути зазначені в ухвалі недоліки, а саме надати документи на підтвердження проживання відповідача у справі на території Ірпінського району, так як відповідно до Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» органам реєстрації заборонено передавати дані з відповідних реєстрів третім особам без письмової згоди особи, щодо якої запитується відповідна інформація.

Таким чином в позовній заяві було зазначено останнє відоме місце проживання відповідача у справі, а саме: АДРЕСА_1. За цією ж адресою сторони проживали під час перебування у шлюбі. Будь-яких документів щодо відповідача та його місця проживання чи місця перебування в розпорядженні позивача відсутні.

Окрім того, нормами цивільного процесуального законодавства у позивача відсутній обов'язок щодо доведення факту місця реєстрації чи місця проживання відповідача у справі.

Однак судом першої інстанції не були враховані викладені в письмових поясненнях обставини, що призвело до безпідставного повернення позовної заяви

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1. просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції від 31 серпня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу про повернення заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з урахуванням таких підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2020 року позовну заяву було залишено без руху, позивачем вказана ухвала була отримана 06 серпня 2020 року, однак недоліки позовної заяви залишились невиправленими, а вимоги ухвали суду - невиконаними.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Так, відповідно до ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно зі ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Згідно з ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Положеннями ст. 187 ЦПК України передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було частково виконано вимоги ст. 187 ЦПК України та надіслано запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання щодо ОСОБА_2

Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації пор реєстрацію місця проживання ЦМУ Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області ОСОБА_2. зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1., не значиться.

Однак, у відповідності до положень ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», органом реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

В даному випадку, органом реєстрації місця проживання відповідача у справі може бути Відділ ведення реєстру територіальної громади (реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб) Ірпінської міської ради Київської області, до повноважень якого належить: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.

Так, ст. 11-2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що орган реєстрації для потреб реєстрації місця проживання відповідно до цього Закону формує та веде реєстр територіальної громади. Орган реєстрації є розпорядником відповідного реєстру територіальної громади.

Органи реєстрації здійснюють обмін відомостями між реєстрами різних територіальних громад для реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання особи у разі її вибуття з однієї адміністративно-територіальної одиниці та прибуття до іншої адміністративно-територіальної одиниці в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вимоги до збирання, зберігання, обробки, використання і захисту інформації у реєстрах територіальних громад визначаються законом.

До реєстру територіальної громади вносяться: дані про особу: прізвище, власне ім'я (усі власні імена), по батькові; дата та місце народження; місце проживання; відомості про громадянство; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (якщо така інформація внесена до паспорта громадянина України); дата реєстрації місця проживання; прізвище, ім'я та по батькові представника, якщо він діє від імені особи, та відомості про документ, що посвідчує повноваження представника; інформація про попереднє місце проживання; дата зняття з реєстрації місця проживання (після вибуття особи); найменування органу реєстрації, прізвище, ім'я, по батькові та посада особи, яка вносила записи до реєстру.

Однак, суд першої інстанції не звертався з відповідним запитом до реєстру територіальної громади м. Ірпінь, що призвело до передчасних висновків про залишення позовної заяви без руху та в подальшому повернення такої позовної заяви позивачу у зв'язку з не наданням доказів на підтвердження зареєстрованого місця проживання відповідача у справі.

А за відсутності відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, у відповідності до положень ст. 187 ЦПК України, суд першої інстанції повинен був вирішити питання про відкриття провадження у справі, а подальший виклик особи, щодо якої неможливо встановити зареєстроване місце проживання, здійснювати через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Також, колегія суддів зазначає, що в даному випадку суд першої інстанції не наділений повноваженнями щодо залишення позовної заяви без руху з підстав відсутності відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача у справі та зобов'язувати позивача надати докази проживання відповідача в Ірпінському районі Київської області, оскільки нормами ЦПК України не передбачено обов'язку позивача надавати суду докази на підтвердження зареєстрованого місця проживання відповідача.

Окрім того, відповідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 21 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, будь-яка фізична особа не вправі збирати відомості про іншу фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, а суд не наділений правом зобов'язувати вчиняти такі дії позивача у справі, який звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Окрім того, ОСОБА_1. долучає до апеляційної скарги копію заяви пор усунення недоліків від 13 серпня 2020 року та копію квитанції від 13 серпня 2020 року про направлення такої заяви на адресу Ірпінського міського суду Київської області.

Однак, при вивченні матеріалів цивільної справи, судом першої інстанції було встановлено відсутність вказаної заяви про усунення недоліків від 13 серпня 2020 року.

З урахуванням того, що доказів протилежного суду не надано, то всі суперечності тлумачаться судом на користь скаржника у справі, а відсутність в матеріалах справи вказаної заяви про усунення недоліків від 13 серпня 2020 року може розцінюватися як службова недбалість працівників апарату суду, до посадових обов'язків яких належить реєстрації вхідної кореспонденції на адресу суду та її подальше передання судді, в провадженні якого перебуває справа.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду про повернення позовної заяви у справі з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 серпня 2020 року про повернення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач

Судді: