Справа № 440/935/18 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 22-ц/811/1306/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Буського районного суду Львівської області від 03 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовні вимоги мотивували тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 03 квітня 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Свої зобов`язання за кредитним договором відповідачка не виконала, позичені кошти не повернула в результаті чого у неї станом на 30 вересня 2019 року утворилася заборгованість в сумі 25 981,58 гривень, яка складається з наступного:

1 594,97 грн. заборгованість за кредитом;

22 273,20 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом;

400 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн- (фіксована частина); 1213,41 грн (процентна складова).

Заочним рішенням Буського районного суду Львівської області від 03 березня 2020 року позов Акціонерного товариства Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» в особі уповноваженої особи Савіхіної Анастасії Миколаївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1594 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто чотири гривень ) 97 копiйок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

В решті позову відмовлено.

Заочне рішення Буського районного суду Львівської області від 03 березня 2020 року оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та неустойки є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що кредитний договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви від 03.04.2008 року та довідки про умови кредитування від 03.04.2008 року, у який визначені умови щодо розміру та порядку повернення кредиту, нарахування процентів, штрафних санкцій, що є частиною кредитного договору.

Стверджує, що договір укладено у письмові формі і підписано сторонами та між сторонами виникли правовідносини щодо виконання зобов`язання саме у порядку та спосіб, який визначено договором, а відтак твердження щодо відсутності погоджених сторонами умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання не відповідають дійсності.

Посилається на те, що жодного доказу на підтвердження не користування кредитом і не ознайомлення з умовами і правилами надання банківських послуг відповідачем не надано, як і не надходило будь-яких запереч щодо них з 2008 року.

Просить рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги банку в цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення процентів за користування кредитом суд першої інстанції дійшов висновку про те, щовідповідачку не було ознайомлено з умовами та правилами банківських послуг, відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне повернення кредиту.

З таким висновком повністю погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2008 році звернулася до АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг.

Для реалізації зазначеної мети відповідачка підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 03 квітня 2008 року та отримала кредит у розмірі 7000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також при підписанні анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 03 квітня 2008 року ОСОБА_1 підписала умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» де зазначено базова процентна ставка в місяць, та відповідальність невчасне погашення заборгованості (пеня штрафи та комісія) (а.с.12).

Отже, при підписанні анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 03 квітня 2008 року ОСОБА_1 було ознайомлено з умовами кредитування у яких зазначений розмір відсотків за користування кредитом та відповідальність за несвоєчасне погашення заборгованості.

Відповідачка користувалася кредитною карткою, знімала з неї кошти та погашала заборгованість, в тому числі за процентами, у період з 2008 по 2015 рік.

30 травня 2014 року ОСОБА_1 була видана нова кредитна картка з терміном дії до січня 2018 року (а.с.91)

Останній платіж на виконання договору б/н від 03 квітня 2008 року відповідачкою був здійснений 31 жовтня 2015 року.

За таких обставин не можна вважати обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідачку не було ознайомлено з умовами та правилами банківських послуг, та відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Згідно розрахунку наданого АТ КБ «ПриватБанк», заборгованость ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 03 квітня 2008 року, станом на 30 квітня 2018 року по відсоткам за користування кредитом становить 22 273,20 гривень.

Вказану суму слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Що стосується вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 400 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частка), 1213,41 грн. штраф (процентна складова), то такі не можуть бути задоволеними з наступних підстав.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.2 ч.2 ст.258 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, останній платіж відповідачка здійснила 31 жовтня 205 року, з позовом Банк звернувся 18 травня 2018 року (за межами спеціальної позовної давності), тому відсутні підстави для стягнення заборгованості по пені та штрафах і суд першої інстанції правильно, по суті, правильно відмовив у їх стягненні.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає до задоволення частково, заочне рішення Буського районного суду Львівської області від 03 березня 2020 року скасуванню частково на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦК України з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Банку.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Буського районного суду Львівської області від 03 березня 2020 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості по відсоткам за користування кредитом скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за користування кредитом згідно укладеного договору №б/н від 03 квітня 2008 року в сумі 22 273 гривень 20 коп.

Змінити рішення суду в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 4008 гривень судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.