справа № 361/5061/16-ц
провадження № 6/361/104/20
УХВАЛА

Іменем України

29 липня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Зазимко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою Акціонерного товариства Альфа-Банк, заінтересовані особи: Акціонерне товариство Укрсоцбанк, ОСОБА_1 про заміну сторони,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року Акціонерне товариство Альфа-Банк (далі АТ Альфа-Банк або Банк) звернулося до суду із заявою, у якій просить замінити стягувача Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк (далі АТ Укрсоцбанк) на його правонаступника АТ Альфа-Банк у виконавчому провадженні з виконання рішення суду у цивільній справі № 361/5061/16-ц за позовом АТ Укрсоцбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ Альфа-Банк та єдиними акціонером АТ Укрсоцбанк було затверджено рішення про реорганізацію останнього шляхом його приєднання до АТ Альфа-Банк.

Відповідно до рішення за № 5/2019 єдиного акціонера АТ Укрсоцбанк від 15 жовтня 2019 року затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ Укрсоцбанк, що зазначені у цьому передавальному акті, виникає в АТ Альфа-Банк з 15 жовтня 2019 року.

Протоколом за № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ Альфа-Банк від 15 жовтня 2019 року вирішено затвердити передавальний акт, тому з 15 жовтня 2019 року АТ Альфа-Банк у порядку правонаступництва набуло усіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набуло обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів, у зв`язку з чим Банк звернувся до суду із заявою про заміну сторони стягувача його правонаступником.

Представник заявника АТ Альфа-Банк Мартиненко А.А. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути заяву за його відсутності та задовольнити вимоги заяви.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суд вони повідомили.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, перевіривши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2017 року, ухваленим у цивільній справі № 361/5061/16-ц, із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 40.29-48/118 від 30 березня 2007 року в розмірі 2538 доларів США 96 центів та пеню в розмірі 181284 грн. 92 коп.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року зазначене вище рішення суду першої інстанції від 14 червня 2017 року скасовано та ухвалено у даній справі нове рішення, яким позов АТ Укрсоцбанк задоволено частково та стягнуто на його користь із ОСОБА_2 заборгованість за договором кредиту № 40.29-48/118 від 30 березня 2007 року в розмірі 2213 доларів США 49 центів, що станом на 08 серпня 2016 року складає 54906 грн. 94 коп., пеню в розмірі 54906 грн. 94 коп. та судовий збір у розмірі 1862 грн.

Дане рішення суду набрало законної сили 24 жовтня 2017 року.

10 листопада 2017 року стягувачу АТ Укрсоцбанк судом видано два виконавчих листи у вказаній цивільній справі, які пред`явлені ним до виконання.

У підпункті 4 пункту 1.2 Статуту АТ Укрсоцбанк зазначено, що 26 квітня 2018 року загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) банку з Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк на Акціонерне товариство Укрсоцбанк.

10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ Альфа-Банк та єдиними акціонером АТ Укрсоцбанк затверджено рішення про реорганізацію останнього шляхом його приєднання до АТ Альфа-Банк.

Згідно із рішенням за № 5/2019 єдиного акціонера АТ Укрсоцбанк від 15 жовтня 2019 року затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ Укрсоцбанк, які зазначені у цьому передавальному акті, виникає в АТ Альфа-Банк з дати визначеної в передавальному акті 15 жовтня 2019 року.

Протоколом за № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ Альфа-Банк від 15 жовтня 2019 року вирішено затвердити передавальний акт.

Виходячи з наведеного, судом встановлено, що з 15 жовтня 2019 року АТ Альфа-Банк у порядку правонаступництва набуло усіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набуло обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів, у зв`язку з чим Банк звернувся до суду із заявою про заміну сторони стягувача його правонаступником.

За змістом положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, кожному гарантовано право на звернення до суду, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини як джерела права виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду (справа Горнсбі проти Греції, рішення від 19 березня 1997 року, п. 40).

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства.

У ч. 1 ст. 1291 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень.

У ч. ч. 1, 2 ст. 15 цього ж Закону встановлено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Верховний Суд України у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 висловив правову позицію та зазначив, що виходячи зі змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10, від 25 квітня 2018 року у справі № 2-н-148/09, від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, та її заміна новим кредитором (правонаступником).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що заява АТ Альфа-Банк про заміну сторони стягувача з виконання рішення суду про стягнення із ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитним договором ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 13, 259, 260, 442, 446 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача Акціонерне товариство Укрсоцбанк на його правонаступника Акціонерне товариство Альфа-Банк () у цивільній справі № 361/5061/16-ц про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дутчак І. М.