ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 665/1538/19 Головуючий у І інстанції Пилипенко І.О.
Номер провадження 22-ц/819/417/20 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

секретар Давиденко І.О.

розглянувши у місті Херсоні у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області, ухваленого 20 листопада 2019 року під головуванням судді Пилипенко І.О., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що на підставі укладеного договору від 05 лютого 2014 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1900 гривень під 30 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з підписанням заяви ОСОБА_1 погодився з укладенням між сторонами договору про надання банківських послуг, з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, у позові поставлено питання про стягнення з нього на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 05 лютого 2014 року станом на 19 серпня 2019 року у розмірі 67262,01 гривні, яка складається з 1780,51 гривні заборгованості за кредитом, 60002,36 гривні заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 1800 гривень заборгованості по сплаті пені та комісії, 500 гривень штрафу у фіксованій складовій та 3179,14 гривні штрафу у процентній складовій, у відшкодування витрат по сплаті судового збору просив стягнути 1921 гривню.

Заочним рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 20 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» за кредитним договором від 05 лютого 2014 року 1780,51 гривні кредитної заборгованості, з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» стягнуто 1921 гривню у відшкодування судових витрат, у задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення процентів та неустойки та ухвалення нового рішення про задоволення позову в цій частині, в решті залишення рішення суду без змін, в обґрунтування скарги зазначено, що відсутність підпису відповідача на Умовах та правилах надання банківських послуг не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутності договірних правовідносин між сторонами та заборгованості, підпис відповідач поставив у заяві, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах, у даному випадку кредитний договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви від 05 лютого 2014 року, суд першої інстанції помилково послався на правовий висновок, висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, яка не стосується даних правовідносин та постановлена у справі з іншими обставинами, прийшовши до вірного висновку про отримання кредитних коштів та встановивши наявність кредитних правовідносин, суд необґрунтовано відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог, доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відображає рух коштів за карткою, він є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди та відображає стан нарахувань в певні періоди часу, виписка теж підтверджує ці відомості та є належним доказом у відповідності до постанови Національного банку України № 705, дії відповідача з користування кредитними коштами свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування, постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 642/5533/15-ц (61-13458ск18) визначено, що на підставі заяви позичальника виникають договірні відносини і факт користування карткою стверджує наявність кредитних правовідносин у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг, до повноважень суду не входить висловлення волевиявлення за відповідача щодо умов кредитного договору, змінивши на власний розсуд умови укладеного договору суд першої інстанції усупереч вимогам закону фактично визнав виданий кредит безоплатним.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи представник позивача Логвіновська ОСОБА_2 .А. вимоги скарги підтримала.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За результатами заочного розгляду даної справи суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом та неустойки у вигляді пені та штрафів у зв`язку з порушенням умов договору, в обґрунтування такого висновку суд піддав сумніву надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку як складовим умов договору між сторонами із посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, з чим колегія суддів погодитися не може, оскільки у вказаній справі, яка перебувала на розгляді вищої судової інстанції, Умови та правила надання банківських послуг, які позивачем зазначалися як підстави для задоволення позову, заперечувалися безпосередньо відповідачкою, у даній справі відповідних заперечень від відповідача не надходило, отже обставини вказаної та даної справи різняться між собою, відповідач користувався кредитними коштами певний час та сплачував відсотки за їх користування, що свідчить про існування між сторонами договірних кредитних правовідносин, позивачем на вимогу ст. ст. 12, 81 ЦПК України щодо умов таких правовідносин надано відповідні докази, які на вимогу цих же норм процесуального права відповідачем спростовані не були, за таких обставин висновок суду щодо невідповідності доданих до позовної заяви умов та правил є припущенням, яке за ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може бути покладено в основу рішення суду, з обранням судом у даній справі вказаної процесуальної позиції без належної заяви та обґрунтування відповідача втрачається визначена ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ознака безсторонності суду та порушуються такі встановлені ст. 2 ЦПК України основні засади (принципи) цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність.

З матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до банку з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій зазначено, що відповідач згодний з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення, згоден з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згодний отримати шляхом роздрукування з офіційного сайту http://privatbank.ua, Умови та правила надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua, зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua, також підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання послуги накопичення «Копілка» і згоден на оформлення даної послуги, підписуючи дану заяву надав згоду на обробку банком всіх його даних з метою і на умовах, встановлених у договорі про надання банківських послуг, повідомлений про свої права, пов`язані із зберіганням та обробкою його персональних даних, визначених діючим законодавством, метою збору даних та осіб, яким передаються його персональні дані, умови кредитування відповідача вбачаються з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, на підставі кредитного договору відповідачу було видано кредитну картку № 174579 від 05 лютого 2014 року терміном дії до жовтня місяця 2017 року.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані анкетою-заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, Тарифами банку, ст. ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, за якими позивач надав відповідачу грошові кошти (кредит), а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, проте не виконав такого обов`язку.

Згідно положень ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами Тарифу за отриманою відповідачем кредитною карткою кожну використану ним суму кредитних коштів він повинен був повертати до 25 числа наступного за місяцем використання місяця зі сплатою 2,5 % від суми користування на місяць (30 % на рік), обов`язковий щомісячний платіж становить 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості, відповідно до виписки по рахунку відповідач певний час користувався кредитними коштами, частіше знімав кошти, ніж вносив їх на погашення заборгованості, останній раз скористався кредитними коштами у сумі 10 гривень 01 жовтня 2014 року, що на той час склало загальну заборгованість за кредитом у розмірі 1835,16 гривні, обов`язок по поверненню цієї суми у розмірі не менше 7 %, що становить 128,46 гривні, у нього виник 25 листопада 2014 року, як цього дня, так і в подальшому такого щомісячного обов`язку він у належному порядку та розмірі не виконав, 23 лютого 2015 року ним було внесено на погашення заборгованості за кредитом лише 500 гривень, замість належних до сплати 513,84 гривні, станом на вказану дату загальний розмір заборгованості за процентами складав 99,38 гривні, відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг у випадку наявності простроченого кредиту строком повернення кредиту у повному обсязі є 211 день з моменту виникнення такої заборгованості, таким днем, яким закінчується строк кредитування, у даному випадку є 25 червня 2015 року.

У відповідності до висновку Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 проценти на суму кредиту можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування, у даній справі по 25 червня 2015 року.

При визначенні розміру заборгованості за процентами в межах строку кредитування колегія суддів виходить з наданого до позову розрахунку та до суду апеляційної інстанції виписки по рахунку за період з моменту укладення договору по 25 червня 2015 року, розмір боргу за тілом кредиту станом на 25 червня 2015 року складав 1696,49 гривні, борг за процентами 447,70 гривні, загальний розмір заборгованості становить 2144,19 гривні.

Ст. 611 ЦК України та Умовами договору між сторонами передбачено відповідальність позичальника за порушення зобов`язання у вигляді сплати штрафу та пені, проте позивачем на вимогу ст. ст. 12, 81 ЦПК України не було надано до суду обґрунтованого та відповідного умовам договору розрахунку належної до стягнення неустойки з врахуванням строку кредитування, підстави для задоволення даної позовної вимоги відсутні.

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не у повній мірі відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення у справі в частині задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитом змінити, в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по сплаті процентів скасувати із частковим задоволенням даної позовної вимоги, в решті рішення суду залишити без змін з відшкодуванням позивачу витрат по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги пропорційно до розміру її задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 20 листопада 2019 року в частині задоволення позовної вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом змінити, зменшити суму стягнення з 1780,51 гривні до 1696,49 гривні.

Це ж рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по сплаті процентів скасувати, зазначену вимогу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 447,70 гривні.

Загальну суму стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» в погашення заборгованості за кредитним договором визначити у розмірі 2144,19 гривні.

Це ж рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» у відшкодування судових витрат змінити, збільшивши їх розмір з 50,85 гривні до 61,08 гривні.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» 91,63 гривні у відшкодування витрат по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги пропорційно до задоволеної частини її вимог.

Постанова суду набирає законної сили з дня прийняття, її повний текст буде складено 28 лютого 2020 року і з цього дня протягом тридцяти днів на постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик