Справа № 226/1137/20
Провадження №2/226/465/2020
РІШЕННЯ

іменем України

03.09.2020 місто Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Попенко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом і в обґрунтування вимог вказав, що 17.03.2005 він придбав у ОСОБА_3 будинок АДРЕСА_1 , зареєстрував право власності на будинок у БТІ 29.03.2005. Під час укладення договору купівлі-продажу продавець не повідомив йому, що ним була приватизована земельна ділянка під будинком. В договорі було зазначено, що будинок розташований на земельній ділянці Димитровської міської ради і Державний акт на землю належить одержати у відділі земельних ресурсів.

Зараз він бажає приватизувати земельну ділянку, однак при зверненні до управління Держгеокадастру йому повідомили, що земельна ділянка належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 04.11.1998. Тобто, ОСОБА_3 на момент продажу будинку вже володів земельною ділянкою, але приховав це від нього та від нотаріуса.

Оскільки його права цим порушені, просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0857га, кадастровий номер :01:012:0019, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

ІІ. Заяви (клопотання) та позиції учасників справи.

До суду позивач та його представник адвокат Малькевич Є.А. не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, в яких наполягали на задоволенні позову.

В позовній заяві стороною позивача заявлене клопотання про витребування у Мирноградського відділу ДРАЦС інформації про наявність актового запису про смерть ОСОБА_3 та у Мирноградської державної нотаріальної контори інформації щодо наявності спадкових справ після його вірогідної смерті.

Відповідач ОСОБА_2 також не прибув у судове засідання, від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не подано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

04.05.2020 ухвалою судді відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче засідання на 28.05.2020, витребувані відомості з Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відомостей про те, чи вносився актовий запис про смерть ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 28.05.2020 після отримання відомостей про смерть ОСОБА_3 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 12.06.2020 та витребувано у Мирноградської державної нотаріальної контори інформацію зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3

12.06.2020 підготовче засідання відкладене до 26.06.2020 через необхідність отримання інформації про спадкоємців ОСОБА_3 у приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Михайленко О.В.

26.06.2020 ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 днів у зв`язку з неотриманням на цей час витребуваних відомостей, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 14.07.2020.

14.07.2020 ухвалою суду за клопотанням представника позивача замінено відповідача у справі Мирноградську міську раду на спадкоємця померлого ОСОБА_3 ОСОБА_2 , продовжено строк проведення підготовчого провадження ще на 30 днів та запропоновано відповідачеві надати відзив на позовну заяву, підготовче засідання відкладене на 18.08.2020.

18.08.2020 підготовче провадження у справі ухвалою суду закрите, розгляд справи по суті призначено на 03.09.2020.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Позивач ОСОБА_1 згідно із паспортом громадянина України з 11.05.2005 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Він є власником будинку, в якому зареєстрований, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_3 17.03.2005, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г., реєстровий №1489 (а.с.8). Право власності позивача зареєстроване у БТІ м. Димитрова 29.03.2005, що відображено у відповідному витязі (а.с.7).

Згідно з відомостями вказаного договору купівлі-продажу його предметом є житловий будинок по АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці Димитровської міської ради. В договорі покупцеві роз`яснено право одержати Державний акт на землю в Димитровському міському відділі земельних ресурсів.

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2017 рік №815 від 17.04.2020 земельна ділянка площею 857 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , вартує 169291,78 грн (а.с.9).

За відомостями витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 27.03.2020 земельна ділянка площею 0,0857га за адресою: АДРЕСА_1 , має кадастровий номер :01:012:0019. Ділянка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), віднесена до земель житлової і громадської забудови, перебуває у приватній власності ОСОБА_3 за рішенням виконавчого комітету Димитровської міської ради народних депутатів №243 від 17.06.1998. На посвідчення права власності видано Державний акт від 04.11.1998 IV-ДН 094106 (а.с.10-12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану здійснено актовий запис №711 (а.с.21).

Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 є його син ОСОБА_2 , за заявою якого про прийняття спадщини за законом від 20.12.2016 була відкрита спадкова справа №152/2016, інших спадкоємців у ОСОБА_3 немає (а.с.54).

V. Оцінка суду.

Частина четверта ст.206 ЦПК України вказує, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіряючи наявність законних підстав для задоволення позову, суд зазначає таке.

Право власності на землю гарантується статтею 14 Конституції України, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Викладена норма закону кореспондується із нормою, закріпленою у частині першої статті 377 ЦК України, яка визначає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Системний аналіз змісту наведених норм статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їхніх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

У справі №693/598/13-ц (постанова від 10.10.2018) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду роз`яснив, що зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто за загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України, особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду, має право на відповідну частину земельної ділянки, на якій розташована ця будівля, на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7, при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01.01.2002, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31.12.2001 в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31.12.2003, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України Законом України від 27.04.2007 №997-VІ згідно зі статтею 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а земельна ділянка до цього часу за даними Державного земельного кадастру належить ОСОБА_3 , і належала йому на праві власності станом на час укладення 17.03.2005 договору купівлі-продажу житлового будинку, і ці обставини не були враховані та викладені в договорі купівлі-продажу, а наразі ОСОБА_3 помер і його спадкоємець пред`явлені позовні вимоги визнав, є всі підстави для визнання права власності на вказану земельну ділянку площею 0,0857га за ОСОБА_1 .

Як передбачено ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України).

Враховуючи визнання позову відповідачем та встановлену судом наявність законних підстав для визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,206,258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (

АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :01:012:0019) площею 0,0857га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 08.09.2020.

Суддя: В.С. Салькова