УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Колесник С.А.,

за участю секретаря судового засідання Кудінової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу №953/15051/20 за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Федіна Іллі Сергійовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_1 за межі України до виконання зобов`язань за рішенням без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2020 до Київського районного суду м. Харкова поштою надійшло вказане подання, в якому державний виконавець просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями судів та інших органів, без вилучення паспортного документа.

.В обґрунтування заявленого подання державний виконавець посилається на те, що па примусовому виконанні у державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Федіна І.С. перебуває зведене виконавче провадження №62879972 з примусового виконання: - постанови №646/3414/20 від 20.07.2020, виданої Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу в розмірі 20400 грн. на користь держави (виконавче провадження №62856731); - постанови №646/3414/20 від 20.07.2020, виданої Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 420,40 грн. на користь держави (ВП №62856809); - постанови серії ЕАМ №2556608 від 19.05.2020, виданої Управлінням патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1020 грн. на користь держави (ВП №62901541); - постанови серії ЕАМ №2642142 від 06.06.2020, виданої Управлінням патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1020 грн. на користь держави (ВП №62970248); - постанови №641/3417/20 від 24.07.2020, виданої Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 40800 грн. на користь держави (ВП №62996161); - постанови №641/3417/20 від 24.07.2020, виданої Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 420,40 грн. на користь держави (ВП №62996026); - постанови серії ЕАМ №2739694 від 25.06.2020, виданої Управлінням патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 850 грн. на користь держави (ВП №63014117); - постанови серії ДП18 №533943 від 15.06.2020, виданої Управлінням патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1020 грн. на користь держави (ВП №63078482); - постанови №642/3531/20 від 28.09.2020, виданої Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 20400 грн. на користь держави (ВП №63241296); - постанови №642/3531/20 від 28.09.2020, виданої Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 420,4 грн. на користь держави (ВП №6241437); - постанови серії ЕАМ №2785904 від 07.07.2020, виданої Управлінням патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1020 грн. на користь держави (ВП №63246445). 25.08.2020 у відповідності до приписів ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавцем ОСОБА_3 рекомендованим поштовим відправленням за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі: вул. Пушкінська, 79/5, м. Харків, направлена копія постанови про відкриття першого з перелічених виконавчих проваджень №62856731 та виклик, яким зобов`язано боржника з`явитись до виконавця, надати підтверджуючі документи про сплату боргу або пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання тощо (трек-номер АТ «УКРПОШТА»: 049). Згідно інформації, яку містить сервіс відстеження поштових відправлень на офіційному веб-ресурсі АТ «УКРПОШТА», поштове відправлення за вищезазначеним трек-номером не вручене під час доставки. Згідно відповіді Державної податкової служби про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника та джерела отримання доходів №85187868 від 21.08.2020, за даними надісланими у запиті, неможливо однозначно ідентифікувати фізичну особу - боржника. 25.08.2020 виконавцем Федіним І.С., для забезпечення реального виконання рішення, у відповідності до приписів ст. 56 Закону, винесена постанова про арешт майна боржника. Відповідні обтяження зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 25.08.2020 з метою перевірки майнового стану боржника за місцем проживання, виконавцем Федіним І.С. здійснено вихід за адресою ОСОБА_1 , вказаною у виконавчому документі. За результатами виходу складено акт державного виконавця, згідно якого, зі слів коменданта гуртожитку №5 секції №2 НТУ «ХПІ» Ільяшенко С.Ф., боржник за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає та не зареєстрований. 25.08.2020 виконавцем Федіним І.С., здійснено вихід за адресою: вул. Пушкінська, 79/4, м. Харків, за результатами якого складено акт. Виконавцем, зі слів коменданта гуртожитку №4 НТУ «ХПІ» Болдирєвої О.В. та у присутності боржника ОСОБА_1 встановлено, що останній зареєстрований та фактично проживає за вказаною адресою. Того ж дня, боржнику під розписку вручено виклик на 01.09.2020, яким його зобов`язано з`явитись до виконавця, надати підтверджуючі документи про сплату боргу або пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання. Згідно відповіді Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради №3088/0/282-20 від 01.09.2020, за інформацією з реєстру територіальної громади міста Харкова, боржник дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . 01.09.2020 вказаний виклик проігнорований боржником. 10.09.2020 з метою перевірки майнового стану боржника за місцем проживання, виконавцем здійснено вихід за адресою реєстрації боржника. Виходом встановлено, що боржник зареєстрований за вищезазначеною адресою, проте фактично, з 01.09.2020 в гуртожитку не проживає. Майна боржника за місцем його реєстрації не виявлено. Враховуючи місце реєстрації та останнє відоме місце проживання боржника, виконавцем направлено запит до ймовірного місця навчання ОСОБА_1 - Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» із проханням вручити останньому, у зв`язку з ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, виклик державного виконавця на 22.09.2020. 24.09.2020 листом №66-04-16/257 НТУ «ХПІ» повідомив про виконання запиту вручення особисто ОСОБА_4 виклику на 22.09.2020. До вказаного листа додано копію виклику від 14.09.2020 №93670 із розпискою боржника про його отримання. 22.09.2020 боржник не з`явився за викликом виконавця, не повідомив про поважність причин неприбуття.

Враховуючи викладені обставини, на теперішній час, існують розумні підстави припускати, що боржник ОСОБА_5 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього відповідними рішеннями судів та інших органів.

Відповідно до пред`явлених для примусового виконання виконавчих документів, боржник впродовж травня - липня 2020 року вчинив щонайменш одинадцять адміністративних правопорушень, за які його було піддано стягненню у вигляді штрафів. Загальна сума стягнення з урахуванням суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, на теперішній час, складає 97670,32 грн. Така поведінка ОСОБА_1 дозволяє стверджувати про його впевненість в уникненні покарання, адже останній, як було встановлено судами під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, є громадянином Туркменістану, не зареєстрований на обліку в фіскальних органах як платник податків, що унеможливлює його ідентифікацію банківськими установами та пошук його майна в електронних державних базах даних (Єдиний державний реєстр власників транспортних засобів тощо). Будучи неодноразово повідомленим (згідно розписки про отримання виклику від 25.08.2020 розписки про отримання виклику від 22.09.2020, врученої особисто боржнику відповідальною особою НТУ «ХПІ») про наявність виконавчого провадження та обов`язок сплатити штрафи, боржник систематично ухиляється від викликів, змінює місце проживання, не надає будь-яких пояснень з приводу невиконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями судів та інших органів. Органами, уповноваженими на розгляд справ про адміністративні правопорушення встановлено, що ОСОБА_5 , вчиняючи правопорушення, користувався на законних підставах або володів декількома транспортними засобами: GEELY MR-7151A, номерний знак НОМЕР_1 , VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_2 . Вказана обставина свідчить про такий матеріальний (майновий) стан боржника, який дозволяє йому використовувати грошові кошти не тільки для забезпечення базових потреб в харчуванні, одязі тощо, а й достатній для виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями судів та інших органів. Вчиняючи правопорушення вісім разів, ОСОБА_5 не міг не передбачити настання для нього відповідальності, яка виявляється у сплаті штрафу на користь держави, а отже, повинен був розраховувати на наявність достатніх грошових ресурсів. Та обставина, що боржник у виконавчому провадженні є громадянином Туркменістану, виходячи з встановлених обставин, перебуває на території України з метою отримання освіти, може свідчити про дієвість застосування до ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке, з плином часу, спонукає його до виконання вимог та обов`язків, покладених рішеннями судів та інших органів. Тимчасове обмеження права боржника виїзду за межі України не порушить право боржника на вільне пересування, адже відповідатиме усім трьом критеріям, про які йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гочев проти Болгарії» («ЄосЬеуу.Ви^агіа» від 26 листопада 2009 року): обмеження ґрунтується на законі (п. 19 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України); обмеження переслідує легітимну мету, передбачену у ч. З ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: обмеження є необхідним в демократичному суспільстві для підтримання публічного порядку (в даному випадку - щодо обов`язковості виконання судового рішення); обмеження перебуває в справедливому балансі між правами заявника та публічним інтересом (тобто є пропорційним меті його застосування): тимчасове обмеження заявника у виїзді за межі України не завдасть істотної шкоди майновим і немайновим правам заявника (в тому числі - більшої, аніж шкоди, яка заподіюється державі внаслідок довготривалого невиконання боржником судових рішень) і сприятиме виконанню судових рішень, запобігатиме ухиленню заявника від виконання законних вимог державного виконавця щодо виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області №6301.8.2-17903/63.2-20 від 06.10.2020, отриманої на запит виконавця, прізвище та ім`я боржника - громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 латиницею - ОСОБА_2 .

Згідно відповіді Державної прикордонної служби №87071611 від 25.09.2020, дані щодо перетину боржником кордону України, відсутні.

На підставі викладеного державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Федін І.С. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. (а.с.145).

Згідно положень ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд, вивчивши доводи подання, перевіривши матеріали справи, вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

На примусовому виконанні у державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Федіна Іллі Сергійовича перебуває зведене виконавче провадження №62879972 з примусового виконання:

- постанови №646/3414/20 від 20.07.2020, виданої Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу в розмірі 20400 грн. на користь держави (виконавче провадження №62856731) (а.с.64-67);

- постанови №646/3414/20 від 20.07.2020, виданої Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 420,40 грн. на користь держави (ВП №62856809) (а.с.69-72);

- постанови серії ЕАМ №2556608 від 19.05.2020, виданої Управлінням патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1020 грн. на користь держави (ВП №62901541) (а.с.74,-76);

- постанови серії ЕАМ №2642142 від 06.06.2020, виданої Управлінням патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1020 грн. на користь держави (ВП №62970248) (а.с.78-80);

- постанови №641/3417/20 від 24.07.2020, виданої Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 40800 грн. на користь держави (ВП №62996161) (а.с.83-86);

- постанови №641/3417/20 від 24.07.2020, виданої Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 420,40 грн. на користь держави (ВП №62996026) (а.с.89-92);

- постанови серії ЕАМ №2739694 від 25.06.2020, виданої Управлінням патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 850 грн. на користь держави (ВП №63014117) (а.с.94-96);

- постанови серії ДП18 №533943 від 15.06.2020, виданої Управлінням патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1020 грн. на користь держави (ВП №63078482) (а.с.99-101);

- постанови №642/3531/20 від 28.09.2020, виданої Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 20400 грн. на користь держави (ВП №63241296) (а.с.104-108);

- постанови №642/3531/20 від 28.09.2020, виданої Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 420,4 грн. на користь держави (ВП №6241437) (а.с.111-115);

- постанови серії ЕАМ №2785904 від 07.07.2020, виданої Управлінням патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1020 грн. на користь держави (ВП №63246445) (а.с.117-119).

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Туркменістану, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Виконавче провадження на час розгляду подання не закінчене.

Відповідно до ч. 5 ст 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно статті 1 «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Відповідно ч.1. ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як вказує державний виконавець у поданні, 25.08.2020 рекомендованим поштовим відправленням за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі: вул. Пушкінська, 79/5, м. Харків, було направлено копію постанови про відкриття першого з перелічених виконавчих проваджень №62856731 та виклик, яким зобов`язано боржника з`явитись до виконавця, надати підтверджуючі документи про сплату боргу або пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання тощо (трек-номер АТ «УКРПОШТА»: 049).

Однак, до подання державним виконавцем не додано супровідного листа, для встановлення осіб, яким направлялась копія постанови про відкриття виконавчого провадження, як і не додано жодного доказу, який би підтверджував факт, що направлення з трек-номером АТ «УКРПОШТА»: 049 було адресовано саме боржнику ОСОБА_1 , оскільки з наданої роздруківки з веб-сайту Укрпошта, вбачається лише, що відправлення 049 прийняте 25.08.2020 та відправлення вручено 29.09.2020.

Згідно відповіді Державної податкової служби про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника та джерела отримання доходів №85187868 від 21.08.2020, за даними надісланими у запиті, неможливо однозначно ідентифікувати фізичну особу боржника (а.с.122).

При цьому суду не надано запиту державного виконавця, з якого вбачалось би, що запитувана інформація стосувалась саме боржника ОСОБА_1

25.08.2020 державним виконавцем Федіним І.С. винесена постанова про арешт майна боржника. Відповідні обтяження зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Однак, відомостей про направлення даної постанови боржнику суду не надано.

25.08.2020 державним виконавцем Федіним І.С. здійснено вихід за адресою ОСОБА_1 , вказаною у виконавчому документі.

За результатами виходу складено акт державного виконавця, згідно якого, зі слів коменданта гуртожитку №5 секції №2 НТУ «ХПІ» Ільяшенко С.Ф., боржник за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає та не зареєстрований (а.с.130).

Крім того, 25.08.2020 державним виконавцем Федіним І.С., здійснено вихід за адресою: вул. Пушкінська, 79/4, м. Харків, за результатами якого виконавцем складено акт, зі слів коменданта гуртожитку №4 НТУ «ХПІ» Болдирєвої О.В. та у присутності боржника ОСОБА_1 встановлено, що останній зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.131).

Також 25.08.2020 ОСОБА_4 державний виконавець особисто вручив виклик державного виконавця на 01.09.2020 (а.с.129).

Згідно відповіді Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради №3088/0/282-20 від 01.09.2020, за інформацією з реєстру територіальної громади міста Харкова, боржник дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.132).

10.09.2020 державний виконавець Федін І.С. здійснив вихід за адресою реєстрації боржника.

Державним виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_5 зареєстрований за вищезазначеною адресою, проте фактично, з 01.09.2020 в гуртожитку не проживає. Майна боржника за місцем його реєстрації не виявлено (а.с.134).

Державним виконавцем направлено запит до ймовірного місця навчання ОСОБА_1 - Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» із проханням вручити останньому, у зв`язку з ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, виклик державного виконавця на 22.09.2020 (а.с.135-136).

Відповідно до листа №66-04-16/257 від 24.09.2020 НТУ «ХПІ» повідомив державного виконавця про виконання запиту - вручення особисто ОСОБА_4 виклику на 22.09.2020 (а.с.137-139).

Згідно відповіді Державної прикордонної служби №87071611 від 25.09.2020, дані щодо перетину боржником кордону України, відсутні (а.с.143).

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначаються Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі - Закон № 3857-XII).

Даним Законом встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження громадян України у праві виїзду за кордон.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Згідно з пунктом п`ятим частини першої статті 6 Закону № 3857-XII громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на фізичну особу судовим рішенням, а винна поведінка боржника, яка полягає в ухиленні останнього від виконання таких зобов`язань.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року, "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1ст. 6 Закону N 3857-XIIта у п. 18 ч. 3ст.11Закону N606-XIV (що кореспондується із п.19 ч.3 ст.18 Закону N1404-VІІІ), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Такі права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

За змістом п. 19 ч. 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Із змісту цього пункту вбачається, що ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення частини 2 статті 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Отже, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Аналізуючи положення статті 441 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями статті 6 Закону № 3857-XII та положеннями Закону № 1404-VIII, слід дійти висновку, що підставою для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання державного виконавця, факту умисного ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов`язань перед стягувачем. Тобто, якщо боржник, який має можливість, свідомо ухиляється від покладеного на нього судом обов`язку.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

При цьому, державним виконавцем не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що обмеження ОСОБА_1 у виїзді за кордон позитивно вплине на виконання боржником зобов`язань по сплаті штрафів за рішеннями суду.

Будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник саме таким чином ухиляється від виконання судового рішення виконавцем суду не надано.

Державним виконавцем не надано вагомих підстав для задоволення подання та обмеження боржника у праві виїзду за кордон, оскільки право на вільне пересування гарантоване Конституцією України.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, в даному випадку відсутні підстави вважати про пропорційність меті застосування такого заходу, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу приписів ст.76 ЦПК України у системному зв`язку зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що на державного виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши надані належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи приходить до висновку, що наведені державним виконавцем обставини у сукупності об`єктивно не свідчать про факт ухилення боржника від виконання вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 124, 129 Конституції України, ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст.1, 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст..12, 76, 81, 259, 263-265, 268, 353, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Федіна Іллі Сергійовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_1 за межі України до виконання зобов`язань за рішенням ьез без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2020.

Повний текст ухвали складено 19.10.2020.

Суддя Колесник С.А.