Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 545/1909/20
Провадження № 2/553/995/2020
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави Високих М.С., перевіривши позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з відповідача збитки, завдані внаслідок вчинення злочину у сумі 192736,19 грн та понесені судові витрати у сумі 2891,05 грн.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Частиною 2 ст.95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
За ч.4 ст.95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. N 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії документа. Засвідчуючий напис проставляється під реквізитом "підпис".

Суддя зазначає, що копія постанови суду Військового місцевого суду Київського гарнізону, що додана до позову, не засвідчена належним чином у порядку ст.95 ЦПК України.
На виконання вимог ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач, додаючи письмові докази, не зазначив їх у позовній заяві та не виклав обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, чим було порушено вимоги п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, яка передбачає, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Також за змістом заявленого позову, позивачем порушено питання про визнання причин пропущення процесуальних строків поважними та поновлення процесуальних строків на подання позову на відшкодування збитків.

З цього приводу суддя вказує, що реалізація права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Основним нормативним актом, що регулює строки звернення до суду про вирішення спорів у порядку цивільного судочинства, є Цивільний кодекс України, який установлює інститут позовної давності і містить положення щодо часових меж, упродовж яких особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.
Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
У свою чергу, відповідно до ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Відповідно до ч.4, ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Таким чином, Цивільним кодексом України передбачено спеціальні норми щодо переривання та зупинення перебігу строку позовної давності, але законодавець також встановив спеціальну норму, яка визначає, що якщо суд визнає поважними причини пропуску такого строку, він захищає порушене право. Однак, вказані обставини мають місце лише за наслідками вирішення спору, оскільки, якщо суд прийде до переконання, що право не порушене то, відповідно і про строк давності мова не може йти. В разі, якщо суд вирішить, що право порушене і строк пропущено без поважної причини, то суд відмовляє в задоволенні позову в зв`язку зі спливом строку позовної давності.
Разом з тим, позивач у клопотанні просить поновити йому саме процесуальний строк не наводячи відповідних мотивів свого клопотання.
Згідно ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Тобто, існує певна юридична різниця між поняттям процесуальних строків та строків звернення до суду, оскільки, строки, у межах якого особа може звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів, є позовною давністю, тоді як процесуальний строк це передбачений законом або призначуваний судом певний проміжок або момент часу, з якими процесуальний закон пов`язує можливість (необхідність) здійснення конкретних процесуальних дій або настання інших правових наслідків.
Таким чином, прохаючи поновити процесуальний строк, позивач фактично порушує питання застосування строків позовної давності, яке не вирішується судом на даній стадії судового провадження. Отже, позивачу необхідно визначитися, який строк він прохає суд поновити, оскільки змагальність та диспозитивність, які є одними із основоположних принципів цивільного судочинства, передбачають рівні права учасників і розгляд справ в межах заявлених вимог.
У відповідності до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України, у відповідності до ст.185 ЦПК України вона підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст.175,185 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:
Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди залишити без руху.
Надати позивачу десятиденний строк для подання до суду позовної заяви з урахуванням зазначених в ухвалі недоліків, який починається з дня вручення йому копії цієї ухвали.

В разі якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих