Постанова

Іменем України

19 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 372/1175/18

провадження № 61-10811 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_2 ;

відповідач - ОСОБА_3 ;

представник відповідача - адвокат Балацький Ігор Володимирович;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року у складі судді Зінченка О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Сушко Л. П., Сержанюка А. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 01 грудня 2017 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України було розміщено оголошення про продаж ліквідатором товариства з обмеженою відповідальністю «Цемлайн» (далі - ТОВ «Цемлайн») - ОСОБА_3 майна: цілісного майнового комплексу, що складався з нерухомого майна, яке знаходиться на земельній ділянці, площею 2,675 га, по АДРЕСА_1 , автомобілів, обладнання та дебіторської заборгованості у складі кредиторських вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «ВБК «Легіон» (далі - ТОВ «ВБК «Легіон») та товариства з обмеженою відповідальністю «ВБК «Моноліт» (далі - ТОВ «ВБК «Моноліт»). Організатором аукціону було визначено спеціалізовану торгову організацію - Товарна біржа «Універсальна земельна товарна біржа Придніпровська» (далі - Біржа).

Зазначала, що 21 грудня 2017 року між нею та Біржою укладено договір-доручення (про співпрацю) № 21-12/17 та заявку на купівлю № 1 до цього договору. На виконання вказаного договору нею було сплачено реєстраційний внесок для участі в аукціоні в сумі 5 тис. грн та гарантійний внесок для участі в аукціоні з продажу майна в сумі 3 187 523,02 грн.

29 грудня 2017 року відбувся аукціон, в якому вона, відповідно до протоколу № 1 з проведення аукціону з реалізації майна ТОВ «Цемлайн» в процедурі ліквідації визнана переможцем за ціною 3 970 000 грн.

Вказувала, що 12 січня 2018 року нею було сплачено решту коштів за майно в сумі 782 476,98 грн, отже, вона повністю розрахувалась за майно, що було виставлене на торги. Однак, після проведення аукціону відповідач відмовився підписувати протокол торгів.

Також зазначала, що з метою придбання майна нею було отримано кредит у товаристві з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна Позика» (далі - ТОВ в розмірі «Фінансова компанія «Народна Позика») у розмірі 3 188 000 грн, за користування яким нараховувались проценти за кредитним договором, а також взято в позику частину коштів у інших осіб.

Враховуючи те, що на отриманий кредит нараховувались проценти, а відповідач ухилявся від підписання документів, зважаючи на те, що частина майна була відсутня, нею було подано заяву до Біржі про повернення сплачених коштів. Біржа повернула сплачені кошти 25 січня 2018 року за вирахуванням винагороди за проведення торгів в сумі 119 100 грн.

Вважає, що внаслідок винних дій ОСОБА_3 їй було завдано збитки, а саме: 119 100 грн - утримана винагорода Біржи за проведення торгів, 5 тис. грн - реєстраційний внесок для участі в аукціоні з продажу майна ТОВ «Цемлайн», 102 262,95 грн - сума сплачених процентів за користування кредитом, 50 тис. грн - разова комісія за видачу кредиту, а всього на суму 276 352,95 грн. Також зазначала, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду, розмір якої нею визначено у розмірі 230 тис. грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь майнову шкоду у загальному розмірі 276 352,95 грн та 230 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 21 листопада 2017 року припинено повноваження ліквідатора ТОВ «Цемлайн» ОСОБА_3., тому відповідач не мав повноважень на підписання протоколу торгів від 29 грудня 2017 року, акту передачі прав власності на продане рухоме та нерухоме майно, платіжних доручень для розрахунку з заставними кредиторами за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна ТОВ «Цемлайн». Разом з тим, з`ясувавши характер спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права законом не передбачений, оскільки її позовні вимоги за змістом витікають із Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і повинні вирішуватися у порядку, встановленому для ліквідаційної процедури.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції, зазначивши, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права законом не передбачений, пред`явлені позивачем вимоги мають вирішуватися у порядку, встановленому для ліквідаційної процедури. Суд виходив з того, що спір у цій справі пов`язаний зі справою про банкрутство ТОВ «Цемлайн» та діями ліквідатора. Належних та допустимих доказів завдання позивачу шкоди саме відповідачем, а також доказів на підтвердження його протиправної поведінки, позивачем не надано, тому висновки суду про відсутність правових підстав для задоволення позову є правильними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 372/1175/18 із Обухівського районного суду Київської області.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про те, що справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. Зазначає, що на момент розгляду справи ліквідаційна процедура щодо ТОВ «Цемлайн» була завершена, тому вона не могла пред`явити вимоги в межах ліквідаційної процедури. Вважає, що даний спір виник з цивільно-правових підстав, норми спеціального закону про банкрутство в частині відшкодування шкоди ліквідатором мають відсилочний характер до норм інших галузей права, зокрема, до галузі цивільного права, тому справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вважає, що нею доведено розмір заподіяної шкоди та зв`язок між неправомірною поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Зазначає, що ОСОБА_3 , публікуючи оголошення про торги та виставляючи майно на продаж, свідомо пропонував на реалізацію майно, якого не існувало.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2019 року ОСОБА_3 подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими. Підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 14 серпня 2017 року ліквідатором ТОВ «Цемлайн» ОСОБА_3. з Товарною біржою «Універсальна земельна товарна біржа Придніпровська» укладено договір на проведення відкритих торгів у формі аукціону з продажу майна ТОВ «Цемлайн» (а.с. 132-133, т. 1).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21 листопада 2017 року припинено повноваження ліквідатора ТОВ «Цемлайн» ОСОБА_3. (а.с. 118-129, т. 1).

01 грудня 2017 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України було розміщено оголошення про продаж ліквідатором ТОВ «Цемлайн» ОСОБА_3 майна - цілісного майнового комплексу.

21 грудня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2112001/000-КФК/17, відповідно до якого фінансова установа надає позичальнику кредит у формі відзивної поновлюваної кредитної лінії у національній валюті України на загальну суму 3 188 000 грн на споживчі цілі. Відповідно до умов договору, кредит надається позичальнику строком з 21 грудня 2017 року по 21 березня 2018 року. Позичальник сплачує фінансовій установі відсотки за користування кредитом за фактичний час користування грошовими коштами з розрахунку 32 % річних (а.с. 12-14, т. 1).

21 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та Товарною біржою «Універсальна земельна товарна біржа Придніпровська» укладено договір-доручення (про співпрацю) № 21-12-1/17, предметом якого є співпраця між Біржою та клієнтом на аукціоні майна банкрута ТОВ «Цемлайн». На виконання вимог цього договору 21 грудня 2017 року позивачем було сплачено реєстраційний внесок для участі в аукціоні в сумі 5 тис. грн та гарантійний внесок для участі в аукціоні з продажу майна в сумі 3 187 523,02 грн (а.с. 15-16, 24, 25, т. 1).

29 грудня 2017 року було призначено аукціон з продажу цілісного майнового комплексу ТОВ «Цемлайн», організатором якого визначено Товарну біржу «Універсальна земельна товарна біржа «Придніпровська».

29 грудня 2017 року відбувся аукціон, в якому ОСОБА_1 визнано переможцем, та 12 січня 2018 року позивачем було сплачено решту коштів за майно в сумі 782 476,98 грн (а. с. 26, т. 1).

18 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ліквідатора ТОВ «Цемлайн» ОСОБА_3. з вимогою забезпечити оформлення права власності на придбане нерухоме майно, рухоме майно, яке було реалізоване на торгах (а.с. 28, т. 1).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29 травня 2018 року ліквідатором ТОВ «Цемлайн» у справі про банкрутство №911/3730/16 призначено арбітражного керуючого Сокотуна В. А.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права законом не передбачений. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21 листопада 2017 року припинено повноваження ліквідатора ТОВ «Цемлайн» ОСОБА_3., тому відповідач не мав повноважень на підписання протоколу торгів від 29 грудня 2017 року, акту передачі прав власності на продане рухоме та нерухоме майно, платіжних доручень для розрахунку з заставними кредиторами за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна ТОВ «Цемлайн».

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За приписами абзацу 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоду.

При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи вказані норми матеріального права, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження завдання шкоди саме відповідачем, а також доказів на підтвердження протиправної поведінки відповідача.

Доводи касаційної скарги є аналогічними тим доводами, які були викладені в апеляційній скарзі, та перевірялися судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду цього спору.

Таким чином, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявників, при цьому враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо клопотання про передачу справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду

Клопотання про направлення справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною п`ятою статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиною правозастосовної практики.

Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу, зокрема, із обґрунтуванням підстав, визначених у частині п`ятій статті 403 цього Кодексу.

Виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права.

Заявником у касаційній скарзі не наведено, у чому саме полягає виключна правова проблема у цій справі, аналіз судової практики не свідчить про наявність протилежних і суперечливих судових рішень та глибоких і довгострокових розбіжностей у судовій практиці у справах із аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не встановила достатніх та обґрунтованих підстав для направлення справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович