22.10.2020
Провадження №2/337/1661/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
22 жовтня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Сабліної А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:
14.08.2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивачка просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди батька ОСОБА_2 .

Позов мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 20.07.2013р., який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.11.2019р. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після припинення шлюбних відносин залишився проживати з нею. Вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою вона зараз фактично проживає разом з сином, але дитина ніде не зареєстрована, що перешкоджає реалізації прав дитини, зокрема право на свободу пересування, освіту, охорону здоров`я, соціальний захист тощо. З метою реєстрації місця проживання дитини вона звернулась до Департаменту реєстраційних послуг ЗМР з відповідною заявою, але в задоволенні заяви було відмовлено, оскільки нею не додано до заяви згоди батька дитини, який проживає окремо, про здійснення реєстрації місця проживання дитини разом з нею. Однак їй не відомо де наразі перебуває батько дитини, він участі у вихованні сина не приймає, аліменти не сплачує, за відомою їй інформацією він виїхав за межі України на постійне місце мешкання до іншої країни, отримати його згоду на реєстрацію місця проживання дитини неможливо, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

Ухвалою суду від 17.08.2020 року за даним позовом відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11.09.2020 року замінено неналежного відповідача Відділ реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на належного відповідача - ОСОБА_2 , третю особу - Відділ по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради на Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, третю особу - ОСОБА_2 на Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Ухвалою суду від 30.09.2020р. підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

Позивачка та представник третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка наполягає на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Заперечень проти задоволення позову від представника Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району не надійшло.

Представник третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином за останнім відомим місцем реєстрації та через оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України. У визначений судом строк відзив на позов або зустрічний позов не подав.

Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, а також у відсутність інших учасників справи на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 знаходились в зареєстрованому шлюбі з 20.07.2013 року, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.11.2019р., яке набрало законної сили 07.12.2019р.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після припинення шлюбних відносин залишився проживати з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 .

При цьому, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 24.06.2019 року по теперішній час, відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 06.05.2014 року по 15.01.2019 року, наразі інформація про зареєстроване місце проживання відповідача відсутня.

25.06.2020р. ОСОБА_1 звернулась до відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району Департаменту реєстраційних послуг ЗМР з заявою про реєстрацію місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же день, 25.06.2020р. в реєстрації місця проживання малолітньої дитини відмовлено, оскільки заявниця не подала згоди інших законних представників дитини, а саме батька.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон) громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Аналогічні положення містяться в п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ №207 від 02.03.2016р. (далі - Правила), в якому також зазначено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено ст.7 СК України, відповідно до якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст.141,150,155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до п.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно ч.1 ст.160, ч.1 ст.161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.

Так, суд виходить з того, що вищенаведеними нормами діючого законодавства закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Наявність у батьків, які проживають окремо, права відмовити в наданні згоди на реєстрацію місця проживання дитини з одним із батьків, є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини.

В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним, що після припинення шлюбних відносин між сторонами, вони проживають окремо, їх малолітній син проживає разом з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 . В той же час місце проживання дитини за будь-якою адресою не зареєстровано, що є порушенням вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Здійснити реєстрацію місця проживання малолітнього сина позивачка в установленому порядку без згоди відповідача як батька, який проживає окремо, не може. Останній вихованням сина не займається, свого місця перебування та проживання не повідомляє, тобто фактично відмовляється від надання такої згоди у встановленому законом порядку.

При цьому, суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 зазначені вище обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.13,81 ЦПК України не спростував. В установлений в ухвалах про відкриття провадження та заміну сторони у справі строк відзиву на позов або зустрічного позову з посиланням на обставини та докази, які б спростовували позовні вимоги повністю чи частково, суду не подав, клопотання про визначення додаткового строку через неможливість подати їх з поважних причин не заявляв.

Отже, жодних доказів на підтвердження наявності між сторонами спору про місце проживання малолітнього сина (заяв до органу опіки та піклування, суду, відповідних рішень зазначених органів), реєстрацію місця проживання дитини за його адресою відповідач суду не подав.

В той же час, відсутність реєстрації місця проживання малолітнього сина сторін, зокрема, через ненадання відповідачем на це своєї згоди як батька, який проживає окремо, є перешкодою для реалізації прав, свобод та інтересів малолітньої дитини. Тому, з урахуванням вищевикладених обставин, виходячи з принципу справедливості та розумності, з максимально можливим урахуванням інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Суд звертає увагу, що ухвалення такого рішення не може свідчити про позбавлення відповідача ОСОБА_2 можливості здійснення реалізації його прав та обов`язків як батька та участі у вихованні, утриманні сина.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачці було відстрочено сплату судового збору при поданні даного позову до суду, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80грн.

Керуючись ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ №207 від 02.03.2016р., ст.29 ЦК України, ст.7,141,150,155,160 СК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь на користь держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код ЕДРПОУ отримувача: 37993783; Номер рахунку отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.В. Сидорова