Справа № 538/1397/19
Провадження № 2/538/13/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року Лохвицький районний суд Полтавської області

У складі: головуючого-судді Бондарь В.А.

за участю секретаря судового засідання Дробот О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Лохвиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 07 липня 2007 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17.04.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син з дня розлучення і по сьогоднішній день проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З 2018 року вони мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов"язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини у відповідності до ст. 185 СК України. Це, зокрема, виявилося у відсутності постійного матеріального (грошового) утримання дитини. Так як відповідач не бажав добровільно приймати участь в утриманні малолітньої дитини, вона була змушена звернутись до суду. Лохвицьким районним судом було розглянуто справу та винесено на її користь рішення за позовом про стягнення аліментів. На протязі 2018 - 2019 року нею понесені витрати у розмірі 3340 грн. на оплату послуг репетитора ФОП ОСОБА_4 «мовні курси з англійської мови». Окрім цього нею понесені наступні витрати: 875 грн. - купівля дитячого взуття; 319 грн. - придбання пуловера, 299 грн. - придбання сорочки, 538 грн. - придбання брюк, 199 грн. - придбання шапки, 123 грн. - капці дитячі, 950 грн. - придбання одягу в магазині «Джинсовий стиль», 758 грн. - придбання інгалятора та ліків, 219 грн. - придбання іграшки, 599 грн. - придбання іграшки «Регулус 33», 988 грн. - труси, брюки, сорочки, танки, туфлі до школи, 320 грн. - шкарпетки, труси, сорочка, тапки до школи, 4216 грн. - оплата за оздоровчий табір «Орлятко», 2200,03 грн. - придбання телефона iPhone 5С, 6799 грн. - придбання гіроборда. Дані витрати були необхідними, адже дитина потребує належного розвитку, дозвілля, лікування та розваг. Разом витрачена сума становить 22 742, 00 грн. Вважає за необхідне розділити цю суму порівну між нею та відповідачем. Тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 11 371, 00 грн. та судові витрати по справі на її користь.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вказана позовна заява є безпідставною та необгрунтованою у зв`язку з наступним. Він сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 2400 гривень щомісячно та позивачем не доведено, що заявлені нею витрати є додатковими, такими, на які не вистачає аліментів. Щомісячно, в тому числі в 2018 - 2019 роках сплачував аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сплачував аліменти в 2018-2019 роках, яких достатньо на оплату курсів репетитора в розмірі 3340 гривень та придбання одягу для дитини на суму (875 грн. +319 грн. + 299 грн. +538 грн. + 199 грн. + 123 грн. + 950 грн. + 758 грн. + 988 грн. + 320 грн.) = 5369 грн., оплату за оздоровчий табір в розмірі 4216 гривень.

Таким чином, позивачем не доведено, що заявлені нею витрати є додатковими, такими, на які не вистачає аліментів. Крім перелічених витрат позивач просить стягнути додаткові витрати на придбання іграшки - 219 грн., придбання іграшки - 599 грн., придбання телефона - 2200 грн., купівля гіроборда - 6799 грн., які також не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Таким чином, витрати на придбання одягу та взуття для дитини, придбання іграшок, телефона та гіроборда не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) та не можуть згідно з положеннями ст. 185 СК України вважатися додатковими витратами на дитину. Так, на сьогоднішній день він має шлюб з ОСОБА_5 . Разом з дружиною та донькою - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( не записаний батьком дитини в актовому записі про народження, разом з тим дитина знаходиться на його утриманні) переважно проживає в Російській Федерації.

Станом на 2018 рік і до цього часу має на утриманні трьох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На двох дітей сплачує аліменти щомісячно на кожну дитину в порядку виконавчого провадження за будь-яких обставин. Так, 03.07.2018 року прибувши до України, з метою отримання документів для працевлаштування за кордоном він дізнався, що 07.06.2018 року Лохвицьким районним ВДВС були застосовані щодо нього заходи примусового стягнення аліментів, в тому числі встановлено обмеження у праві виїзду за межі України. Безпідставність вчинення даних дій з боку Лохвицького районного ВДВС ним було доведено (лист Головного територіального управління юстиції в Полтавській області від 25.11.2018 року та лист Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України від 05.11.2018року). Але, в період з 03.07.2018 року по 10.11.2018 року, в примусовому порядку він перебував на території України, що призвело до відсутності можливості отримання будь-яких доходів, втрати роботи за кордоном, та неможливості знаходитись поряд з родиною.

Таким чином, його матеріальне становище в 2018-2019 роках, не дозволяє забезпечити оплату вище зазначених додаткових витрат на дитину. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витратах на дитину.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2014 року розірвано ( а.с.5-6).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

Заочним рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 23.01.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено, змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 21.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-10).

Як вбачається з квитанцій № 729252 від 10.09.2018 року, № 054195 від 22.10.2018 року, № 054196 від 21.11.2018 року, № 054198 від 19.12.2018 року, № 054199 від 30.01.2019 року, № 269669 від 10.02.2019 року, № 269670 від 12.03.2019 року, № 269680 від 16.04.2019 року, № 269693 від 20.05.2019 року, № 269700 від 08.06.2019 року наданих ФОП ОСОБА_4 , позивач оплатила послуги репетитора ФОП ОСОБА_4 за мовні курси з англійської мови на загальну суму 3340,00 грн. ( а. с. 11-15).

Згідно фіскальних чеків вбачається придбання наступного: 875 грн. - дитяче взуття; 319 грн. - пуловер, 299 грн. - сорочка, 538 грн. - брюки, 199 грн. - шапка, 123 грн. - капці дитячі, 950 грн. - одяг в магазині «Джинсовий стиль», 758 грн. - інгалятор та ліки, 219 грн. - іграшки, 599 грн. - іграшка «Регулус 33»; 988 грн. - труси, брюки, сорочки, танки, туфлі до школи, 320 грн. - шкарпетки, труси, сорочка, тапки до школи; 4216 грн. - оплата за оздоровчий табір «Орлятко»; 2200,03 грн. - телефон iPhone 5С; 6799 грн. - гіроборд ( а.с.16-23).

Разом витрачена сума становить 22 742, 00 грн.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 181 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У ч. 1 статті, що коментується, закріплене правило, відповідно до якого у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв`язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дитини.

Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат.

До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

З п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Тому, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що під додатковими витратами на дитину позивач розуміє витрати на придбання одягу, взуття, лікарських засобів, іграшок, телефона, гіроборда, оплату оздоровчого табору, послуги репетитора на загальну суму 22 742, 00 гривень, яку вважає за необхідне розділити порівну між нею та відповідачем.

З такими твердженнями позивача суд погодитися не може, виходячи із наступного.

До матеріалів справи на підтвердження доказів щодо додаткових витрат позивачем надано квитанції про оплату послуг репетитора ФОП ОСОБА_4 за мовні курси з англійської мови ( а.с. 11-15), фіскальні чеки на придбання одягу, взуття, ліків, іграшок, телефона, гіроборда та оплата за оздоровчий табір ( а.с.16-23) на загальну суму 22 742,00 грн.

Суд вважає, що понесені позивачем витрати на придбання для неповнолітнього сина сторін одягу, взуття, іграшок, телефона, гіроборда не підлягають розподілу між сторонами в рівних частинах з огляду на те, що ці витрати позивача пов`язані зі звичайним способом життя, є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини і не є додатковими витратами в розумінні положень статті 185 СК України, оскільки за своєю характеристикою їх придбання не було зумовлено особливими обставинами (хронічна хвороба, каліцтво, розвиток здібностей дитини, тощо), а з відповідача стягуються аліменти на задоволення потреб дитини.

Оскільки позивач зазначила про додаткові витрати, пов`язані із станом здоров`я дитини, а саме придбання інгалятора та ліків, то саме вона мала надати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації та призначення щодо лікування дитини, наданий суду чек від 26.11.2018 року на суму 758, 30 грн. про придбання ліків не містить доказів, що дитина потребує постійного лікування, постійного вживання ліків, також потребує проходження медичних процедур, які потребують щомісячних витрат.

Що стосується витрат на оплату оздоровчого табору у розмірі 4216,00 грн., то на переконання суду, вказана вимога залишилась недоведеною, оскільки позивачем не надано суду належних та достатніх доказів наявності особливих обставин, які б потребували обов`язкових додаткових витрат на придбання нею путівки до дитячого оздоровчого табору «Орлятко», у тому числі у зв`язку з розвитком певних здібностей дитини, або для оздоровлення. Позивачем, також, не надано суду жодних доказів наявності відповідних рекомендацій лікарів про направлення дитини на оздоровлення.

Відповідно, понесені позивачем витрати на таке оздоровлення не можуть вважатись додатковими, так як не є наслідком тяжкої або іншої хвороби, що в свою чергу зумовлюється виключно виникненням особливих обставин.

Відвідування платного репетитора з вивчення англійської мови, на думку суду, не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, а забезпечують загальний розвиток дитини. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ці витрати забезпечують розвиток особливих здібностей чи талантів дитини.

Окрім того, з відзива по позовну заяву ОСОБА_2 встановлено, що відповідач сплачує аліменти на двох дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.67-75, 79).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що на виконанні у Лохвицькому РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавчий лист № 2/538/84/18 виданий 23.02.2018 року Лохвицьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 21.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2020 року становить 2328,87 грн. ( а.с.76).

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши докази, надані позивачем щодо додаткових витрат на утримання дитини, суд вважає, що у силу положень статті 185 СК України вказані витрати не відносяться до додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами (хронічна хвороба, каліцтво, розвиток здібностей дитини, тощо), а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини, тому в задоволенні заявлених вимог слід відмовити в повному обсязі.

У відповідності до ч.1, ч. 2 п. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у позові відмовлено повністю, то суд приходить до висновку, що судові витрати у розмірі 768,40 грн. сплачені позивачем, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1) потрібно покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 185 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст.12, 19, 76, 81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: В.А.Бондарь