Справа № 456/3003/20
Провадження № 2/456/1105/2020
РІШЕННЯ

іменем України

22 вересня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до Стрийської міської ради Львівської області, третя особа Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання права власності на громадський будинок - магазин,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на громадський будинок - магазин площею 58,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 10 лютого 2020 року між відповідачем Стрийською міською радою та ним укладено договір №7 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди та розміщення пересувних малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності та рекламоносіїв, згідно якого надано в тимчасову оренду конструктивний елемент благоустрою майданчика площею 98,0 кв.м за адресою АДРЕСА_1 . В березні 2020 року позивач в АДРЕСА_1 , побудував громадський будинок - магазин загальною площею 58,5 кв.м. Однак будівництво даного нежитлового приміщення проводилось без належно затвердженого проекту та дозвільної документації. В квітні 2020 року позивач звернувся з заявою до ФОП ОСОБА_2 про видачу технічного паспорту на нежитлове приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1 . 15 травня 2020 року позивач отримав в ФОП ОСОБА_2 технічний паспорт на спірне майно. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта наданого фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 встановлено, що за результатами технічного обстеження магазину літ «А-1» загальної площі 58,5 кв.м компресорної літ. «Б», убиральні літ. «Г», що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , на замовлення позивача ОСОБА_1 , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. 26 червня 2020 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію права власності на самочинно встановлений магазин. 29 червня 2020 року позивач отримав у державного реєстратора прав на нерухоме майно рішення № 163416689 про відмову у внесенні запису до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, посилаючись на відсутність документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта відповідно до Постанови №1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Позивач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, однак до суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять позов задоволити.

Представник відповідача Стрийської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі та вирішити справу відповідно до вимог законодавста, враховуючи звіт про проведення технічного обстеження.

Представник третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 10.02.2020 року між Стрийською міською радою з одного боку (орендодавцем) та з другого боку ФОП ОСОБА_1 (орендарем) було укладено договір №7 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди на розміщення пересувних малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності та рекламоносіїв, згідно якого орендодавець зобов`язується надати орендареві в тимчасову оренду конструктивний елемент благоустрою майданчик площею 98,0 кв.м за адресою в АДРЕСА_1 .

Позивачем на відведеному майданчику площею 98 кв.м встановлено громадський будинок магазин автозапчастин загальною площею 58,5 кв.м, що підтверджується технічним паспортом на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами магазин автозапчастин за адресоюАДРЕСА_1 , виготовленим ФОП ОСОБА_2 15.05.2020 року.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкту магазину автозапчастин літ. «А-1», компресорної літ. «Б», убиральні літ. «Г» за адресою АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_5 04.06.2020 року встановлено, що під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції об`єкта магазину автозапчастин літ. «А-1», компресорної літ. «Б», убиральні літ. «Г» та встановлено їх готовність до експлуатації.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Кіндракевич Р.Б. №163416689 від 29.06.2020 року відмовлено ОСОБА_1 у внесенні запису до розділу Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Проте, відповідно до ч. ч. 3, 5 зазначеної норми право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Як роз`яснюється у пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №3 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно, а тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу проприйняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, зокрема врахувавши те, що позивач встановив громадський будинок - магазин на земельній ділянці, якою користується на законних підставах, права та інтереси інших осіб не порушуються, а тому виходячи з положень ч. 5 ст. 376 ЦК України суд вважає, що позов слід задоволити та визнати за позивачем право власності на громадський будинок - магазин площею 58,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на громадський будинок - магазин площею 58,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. С. Сас