Постанова

Іменем України

07 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 677/806/15-ц

провадження № 61-12605св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Красилівська міська рада Хмельницької області,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року в складі судді Боголюбової Л. М. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2019 рокув складі колегії суддів: П`єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Дружненської сільської ради Красилівського району Хмельницької області (далі - Дружненської сільської ради) та просила скасувати рішення Дружненської сільської ради від 17 травня 2008 року в частині надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0, 25 га для обслуговування житлового будинку; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну № 053128 від 10 липня 2008 року, виданий ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні землями загального користування шляхом демонтажу бетонного бордюра протяжністю вісім метрів, який розташований паралельно АДРЕСА_1 на земельній ділянці ОСОБА_2 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона проживає по АДРЕСА_1 . Рішенням Дружненської сільської ради від 17 травня 2008 року передано безоплатно у власність ОСОБА_2 суміжну з нею земельну ділянку площею 0, 25 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі цього рішення ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку № 053128 від 10 липня 2008 року.

Вважала, що передаючи земельну ділянку у власність ОСОБА_2 , Дружненська сільська рада порушила вимоги частини третьої статті 83 ЗК України, оскільки передала в приватну власність землі загального користування - дорогу (проїзд).

Отримавши земельну ділянку у власність, ОСОБА_2 збудувала бетонний бордюр на землях загального користування, засипала технічну канаву для стоку води, що призвело до затоплення частини дороги по вулиці Партизанській дощовими водами.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року замінено первісного відповідача Дружненську сільську раду на належного відповідача Красилівську міську раду Хмельницької області (далі - Красилівську міську раду).

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, оскільки належних та допустимих доказів того, що передана відповідачу земельна ділянка мала правовий статус землі загального користування, позивач не надала.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2019 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно оцінили висновок судового експерта від 07 квітня 2017 року, зі змісту якого вбачається, що згідно з опорним планом населеного пункту частина земельної ділянки загального користування (проїзд) перейшла в процесі приватизації у власність ОСОБА_2 .

Також вважає, що суди не надали належної оцінки опорному плану села Дружне, розбробленому в 1997 році, на якому чітко відображено фрагмент дороги, який частково перейшов у власність відповідачу.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

12 серпня 2019 року справа № 677/806/15-ц надійшла до Верховного Суду.

ОСОБА_2 надіслала відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За вказаних обставин тут і надалі положення ЦПК України застосовуються у редакції, яка діяла до 08 лютого 2020 року.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішенням п`ятнадцятої сесії V скликання Дружненської сільської ради від 17 травня 2008 року передано безоплатно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0, 25 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0, 08 га для ведення особистого селянського господарства.

На підставі зазначеного рішення 10 липня 2008 року ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку.

Рішенням постійної комісії Дружненської сільської ради з питань соціального розвитку, законності, охорони громадського порядку та землекористування від 26 лютого 2009 року рекомендовано власнику земельної ділянки ОСОБА_2 відновити рів, на якому стікали поверхневі води з АДРЕСА_1 за межі земельної ділянки або перенести рів на цій же земельній ділянці зі сторони земельної ділянки ОСОБА_3 , оскільки в зв`язку його руйнуванням створились перешкоди для жителів територіальної громади вільного доступу до господарського двору ОСОБА_1 .

Згідно з висновком експерта № 443/016 від 07 квітня 2017 року, за результатами проведеної земельно-технічної експертизи, на опорному плані проїзд між будинковолодіннями АДРЕСА_1 не зазначений; земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0024, загальною площею 0, 2500 га, яка перебуває у власності ОСОБА_2 та розташована по АДРЕСА_2 , після зміщення відносно розташування житлового будинку накладається на проїзд до будинковолодіння по АДРЕСА_2 , який показаний на опорному плані села Дружне, площа накладення становить 0, 0124 га; визначити чи проїзд перебуває в загальному користуванні чи ні немає можливості.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

За приписами пункту «а» частини третьої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів, тощо).

Згідно з частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (частина перша статті 123 ЗК України).

Статтею 126 ЗК України передбачено, що державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічні положення містить частина перша статті 60 ЦПК України 2004 року (в редакції на час пред`явлення позову).

Звертаючись до суду з позовом проскасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку та зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, позивач указувала, що порушено її право на користування проїздом - земельною ділянкою загального користування, яка передана у власність відповідачу.

Установивши, що позивач не довела порушення її прав, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження того, що передана ОСОБА_2 земельна ділянка мала статус землі загального користування, не надала, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи спір, суди правильно визначили характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні в справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстав для їх скасування немає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2019 року без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук