Справа № 170/573/19 Головуючий у 1 інстанції: Жевнєрова Н. В.
Провадження № 22-ц/802/904/20 Категорія: 39 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Шацького районного суду Волинської області від 08 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 12.11.2009 між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів банку, які викладені на сайті банку. За умовами вищевказаного договору позичальник отримав на платіжну картку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 18000,00 грн..

Відповідач погодився на встановлення і зміну банком кредитного ліміту, на зміну тарифів та інших невід`ємних частин договору.

Позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 17.06.2019 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 30139,65 грн., з яких: 16110,53 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4305,95 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7849,85 грн. пеня за прострочене зобов`язання, 200 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також 250 грн. штраф (фіксована частина), 1423,32 грн. штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 08 квітня 2020 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати з таких підстав.

Відмовляючи у позові повністю, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження існування між банком та відповідачем кредитних правовідносин на умовах і в обсязі, що зазначені у позові та наявності заборгованості за цим договором.

Проте, до такого висновку суд дійшов помилково, без урахування та дослідження наданих сторонами доказів та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2009 року банком та ОСОБА_1 підписано заяву, у якій зазначено про ознайомлення та погодження відповідача із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифів банку та виявлено бажання відповідача оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна» з кредитним лімітом 500 грн. та базовою процентною ставкою за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Також відповідачем 16 листопада 2009 року підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якою визначено процентну ставку, види пені, комісій та штрафи (а.с.12,13).

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 17.06.2019 заборгованість за кредитним договором становить 30139,65 грн., з яких: 16110,53 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4305,95 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7849,85 грн. пеня за прострочене зобов`язання, 200 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також 250 грн. штраф (фіксована частина), 1423,32 грн. штраф (процентна складова).

Разом із тим, позивач не подав доказів розрахунку заборгованості окремо по кожному з двох видів пені.

У підписаній відповідачем довідці про умови кредитування передбачено дві пені: пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше (а.с.13).

Із позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути 200 грн. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., тобто пені, яка не обумовлена у підписаній відповідачем довідці.

До позовної заяви позивачем додано витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.14-28) без зазначення дати їх прийняття, чим не доведено, що саме з такими умовами та правилами відповідач ознайомився і погодився на дату підписання заяви 12.11.2009.

Оскільки умови договору, зазначені у підписаній відповідачем довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» щодо умов нарахування пені не відповідають розміру пені, зазначеної позивачем у розрахунку заборгованості, а також у зв`язку із відсутністю взагалі даних щодо нарахування пені (відповідні формули розрахунку) та встановлення її розміру саме як заявлено у позові зазначені вимоги щодо стягнення пені не підлягають до задоволення.

Із позовної заяви вбачається, що банк просив стягнути із відповідача 16110,53 грн. заборгованість за тілом кредиту та 4305,95 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, а всього по тілу кредиту 20416,48 грн..

Як вбачається із наданих банком розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку (а.с.4-11, 109-118) відповідач активно користувався кредитними коштами та вносив власні грошові кошти на погашення заборгованості, жодних доказів у спростування заявленої банком загальної суми заборгованості по тілу кредиту не надав, а тому вимоги про стягнення цієї заборгованості підлягають до задоволення.

Як зазначено вище відповідач, крім заяви, 16.11.2009 підписав також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.13), у якій, крім іншого, визначено порядок нарахування та сплати штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів (500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій). Відповідач особисто поставив підпис у вищевказаному документі, погодившись, таким чином, з вищенаведеними умовами договору, факт чого ним спростований не був.

Звідси слідує, що сторони по справі обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі штрафів.

З урахуванням наведеного, а також права позивача на зменшення розміру штрафу (фіксованої частини з 500 грн. до заявлених до стягнення 250 грн.), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню штрафи: 250 грн. штраф (фіксована частина) та 1020,82 грн. штраф (процентна складова 5% від заборгованості по тілу кредиту).

Оскільки висновки суду першої інстанції про відмову у позові з підстав відсутності істотних умов договору зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.

Таким чином до задоволення підлягають позовні вимоги у розмірі 21687,30 грн., з яких: 20416,48 грн. загальна заборгованість за тілом кредиту, 250 грн. штраф (фіксована частина) та 1020,82 грн. штраф (процентна складова), що становить 72% від заявлених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням як позову, так і апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених вимог, а саме 72% як за подання позовної заяви так і за подання апеляційної скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, а саме, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Шацького районного суду Волинської області від 08 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 21687 (двадцять одну тисячу шістсот вісімдесят сім) грн. 30 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 12.11.2009 та 1383 (одну тисячу триста вісімдесят три) грн. 12 коп. судового збору.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 2074 (дві тисячі сімдесят чотири) грн. 68 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді