УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Осіпенко Л.М., за участю секретаря судового засідання Чмихало М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 426/11291/19 за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прийма Романа Сергійовича про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Прийма Р.С. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, а саме просив заборонити Державній прикордонній службі України виїзд дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон до набрання рішенням суду у справі № 426/11291/19 законної сили.

Заяву обґрунтовує тим, що 24 квітня 2012 року, рішенням Артемівського районного суду м. Луганська, у справі за позовом ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22 грудня 2012 року ОСОБА_1 написав заяву про відмову від виконання батьківських обов`язків по утриманню та виханню своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 та надав згоду на позбавлення його батьківських прав по відношенню до неї.

На даний час ОСОБА_1 намагається налагодити нормальні відносини з дитиною і бажає приймати участь у її вихованні. З 2011 року у ПАТ «Приватбанк» ним було відкрито депозитний рахунок на ім`я своєї доньки, на який він постійно надсилає грошові кошти, якими вона зможе розпорядитись по досягненню 18 річного віку.

20 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до відповідача - ОСОБА_3 про поновлення батьківських прав.

Під час судового засідання у даній цивільній справі, яке відбулось 28.07.2020 року, у залі судових засідань № 3 Сватівського районного суду Луганської області, зі слів відповідача ОСОБА_3 було встановлено, що вона зареєстрована з дитиною на тимчасово непідконтрольній території України, в м. Луганську, але виїжджає до з дитиною до іншої держави, а саме Республіки Киргизія. Крім того, ОСОБА_3 має намір вивезти дитину на постійне проживання до Республіки Киргизія, про що свідчить її одруження з громадянином Турецької респудліки, ОСОБА_5 .

Вважає що є підстави для вжиття заходів щодо забезпечення даного позову, оскільки воно спрямоване на забезпечення прав сторони в спорі, запобіганню негативних наслідків, можливому забезпеченню виконання рішення суду в майбутньому і ефективному захисту та поновленню порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких звернувся ОСОБА_1 , а саме достатнім для забезпечення прав сторони буде вжиття заходів у вигляді заборони Державній прикордонній службі України виїзд дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон до набрання рішенням суду у справі № 426/11291/19 законної сили.

Дослідивши матеріали заяви, додані до неї докази та встановивши обставини у зв`язку з якими заявник просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку,

передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження

або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням

такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Тлумачення вказаних норм свідчить про те, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-151 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, тому суд не може застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №643/5842/16-ц та від 12 лютого 2020 року у справі № 288/162/19.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку є спеціальною процедурою, що передбачена Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, умовами якого передбачено виїзд малолітньої дитини за наявності згоди на це обох батьків, або ж підстави для перетину кордону без згоди одного з батьків. Таким чином суд не може заборонити виїзд дитини, так як дії спрямовані на це повинні вчинити батьки або один з них.

Щодо доводів позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Прийма Р.С. про можливий виїзд відповідача ОСОБА_3 разом з малолітньою донькою ОСОБА_2 за межі України, суд вважає, що це не є предметом розгляду даного спору, а тому невжиття заходів по забезпеченню позову у вигляді заборони виїзду дитини за межі України не перешкоджає суду розглянути спір про поновлення батьківських прав по суті, а також не створить перешкод у подальшому виконати рішення суду, якщо таке буде винесено судом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 149, 150, 153, 260, 253 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прийми Романа Сергійовича про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Сватівський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Л.М. Осіпенко