НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 березня 2020 рокуСправа № 322/1423/19

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гасанбекова С.С. розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:ОСОБА_2
про:стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку.

20 грудня 2019 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Тернувате Новомиколаївського району Запорізької області, на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку.

Ухвалою судді від 02.01.2020, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив і заперечень та вирішено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила таке.

11 серпня 2017 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 шлюб, який був зареєстрований Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 86. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в даний час проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні.

Одруження з ОСОБА_2 виявилося невдалим, шлюбні відносини фактично припинилися через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. З 01 червня 2019 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Всі затрати пов`язанні з дитиною несе позивач.

Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від утримання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ніякої матеріальної допомоги не надає, а також не піклується про стан його здоров`я та самопочуття. Позивач зазначає, що ОСОБА_2 має постійний дохід, працюючи в продуктовому магазині «Економ», розташованому по АДРЕСА_1 в м. Запоріжжі Запорізької області.

Позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина, оскільки знаходиться у працездатному віці та може працювати і працює.

Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 77, 79, 80, 84 СК України, позивач просила задовольнити позов.

Згідно зі ст.ст. 190, 272 ЦПК України копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів було надіслано відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Проте, 23.01.2020 рекомендоване поштове відправлення було повернуто до суду з відміткою працівника поштового зв`язку від 21.01.2020 про відсутність адресата за вказаною адресою. Отже, відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі є 21.01.2020.

Відповідач у строк, встановлений судом, не надав відзиву на позов, а також не надіслав до суду будь-яких заяв чи клопотань.

Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін учасники справи на заявили.

Згідно з ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За змістом ст. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

При цьому, частиною 1 статті 275 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Виходячи з наведених норм ЦПК України, враховуючи відсутність будь-яких клопотань сторін, судом вирішено продовжити розгляд даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

З огляду на викладене, суд також не вбачає підстав, передбачених ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, для заочного розгляду справи, який може проводитися лише у випадку розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

11 серпня 2017 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 »), ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 11 серпня 2017 року Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 86, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.08.2017.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.12.2017 серії НОМЕР_2 .

Згідно з довідками Тернуватської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області від 26.09.2019 № 579, від 01.10.2019 № 585, ОСОБА_3 проживає разом з позивачем, а відповідач разом із сім`єю не проживає.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За правилами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1); доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6); суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7).

Виходячи з наведеного, обов`язок доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позову, покладено виключно на позивача, а суд не має передбачених законом підстав для збирання доказів з власної ініціативи під час розгляду даної справи.

За змістом ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 2), право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4). Отже, на відміну від обов`язку з утримання дитини, обов`язок чоловіка батька дитини утримувати дружину, з якою проживає дитина, залежить від наявності у нього можливості надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, необхідною умовою для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, є доведення позивачем тієї обставини, що чоловік батько дитини може надавати утримання. Проте, таких доказів позивач суду не надала, а припущення позивача щодо наявності у відповідача заробітків не може бути доказом наявності у нього можливості надавати матеріальну допомогу. Позивач не надала суду доказів того, що відповідач, як зазначено в позовній заяві, працює в продуктовому магазині «Економ», розташованому по вул. Космічна, 122 в м. Запоріжжі, та має постійний дохід. Клопотання про витребування відповідних доказів позивачем також не було заявлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку відмовити повністю.

2. Реквізити учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Повне судове рішення складено 02 березня 2020 року.

Суддя С.С. Гасанбеков