Справа № 610/2147/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Носова Г.С.,

за участю секретаря - Виноградської О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Міщенко І.І.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу №610/2147/19 (провадження №2/610/12/2020) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Балаклійського районного суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , у якій просить визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що з 07 вересня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Життя з Відповідачем не склалося через те, що шлюб між ними є лише формальним, тому він подав позовну заяву про розірвання шлюбу до Балаклійського районного суду Харківської області. Їх донька проживає разом з ним за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачка залишила дитину, разом з ними не проживає, в утриманні доньки участі не приймає. Вважає, що дитина, маючи до нього взаємну прихильність, має проживати разом з ним.

Ухвалою судді від 06.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

08.10.2019 до суду відповідачем ОСОБА_2 подано відзив, у якому просила у задоволенні позову відмовити та зазначила, що дійсно з 07.09.2012 по 12.08.2019 перебувала у зареєстрованому шлюбі із позивачем. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З травня 2018 року їх сімейні відносини зіпсувалися, оскільки позивач поводив та продовжує поводити себе аморально, жорстоко по відношенню до своєї сім`ї, хоча працює вчителем в школі, ображає її. Позивач під час шлюбу не надавав добровільної грошової допомоги на утримання дитини. Періодично позивач брав дитину до себе для спілкування, коли вона йшла на роботу, а потім повертав. 26.05.2019 року вона потрапила до хірургічного відділення, де була прооперована, 04.06.2019 року виписана під нагляд лікаря. Після виписки з лікарні вона відразу поїхала забрати доньку, але позивач доньку не віддав, влаштував сварку при дитині, донька злякалася та плакала, обмежив її в материнських правах, а саме: встановив графік побачень без рішення суду, не дозволяв виходити з донькою на прогулянку чи до магазину, що погано відобразилося психологічно на дитині. З цього приводу вона зверталася до Балаклійського відділу поліції Харківської області. Відповідь не отримала. За рішенням суду вона не позбавлена батьківських прав, не обмежена в спілкуванні і їй не встановлено графік побачень з донькою, не визначено місце проживання дитини, а тому позивач самовільно взяв на себе повноваження суду і почав обмежувати її в материнських правах. Дитина зареєстрована та проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, Позивач добровільної матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки не надає, тому вона змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Після розірвання шлюбу позивач не віддає теплі речі доньки. На її прохання віддати теплі речі, при розмові ображає брутальними словами та відмовляє їй в цьому, посилаючись на те, що рішення за даним позовом не ухвалене. Погодні умови змінилися, похолодало і вона вимушена була заново придбати донці теплі речі. З приводу зазначеного в позовній заяві щодо можливості культурного розвитку дитини, зазначила, що у смт. Андріївка відсутні будь-які розвиваючи чи навчальні позашкільні заходи. За її місцем проживання та доньки у м. Балаклія існує досить великий вибір навчально-виховальних позашкільних центрів щодо культурного розвитку дитини, це і районна бібліотека, яку дитина відвідує, це і районна дитяча поліклініка, де донька перебуває на обліку, це і Балаклійський центр дитячої творчості, це і музична школа та інше (а.с.43-46).

Ухвалою суду від 05.12.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Міщенко І.І. підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов, посилаючись на доводи позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на доводи зазначені у відзиві.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників та покази свідків, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Частина 2, 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

При цьому під забороною розлучення дитини з своєю матір`ю в контексті Декларація прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі матері прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією.

01 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ) було ухвалено рішення у справі «М.С. проти України», яке набуде статусу остаточного відповідно до порядку, передбаченого пунктом 2 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, в якому ЄСПЛ констатував порушення Україною права заявника, гарантованого статтею 8 «Право на повагу до приватного і сімейного життя» Конвенції, у зв`язку з рішеннями національних судів про визначення місця проживання дитини заявника та зазначив, що під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин, що в свою чергу узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07 вересня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 12.08.2019 року (а.с. 11, 60).

ОСОБА_1 є батьком, а ОСОБА_2 - матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.02.2013 (а.с.13).

09.10.2019 року Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області надано висновок про недоцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

З висновку вбачається, що ОСОБА_1 працює вчителем англійської мови в Андріївській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2, має стабільний дохід. За місцем роботи зарекомендував себе як дисциплінований, кваліфікований фахівець, постійно працює над підвищенням свого фахового рівня, педагогічної майстерності. Не порушує правила внутрішнього трудового розпорядку. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Вважає, що може надати ОСОБА_4 кращі умови проживання і навчання, ніж матір дитини.

17 вересня 2019 року представники служби у справах дітей Балаклійської районної державної адміністрації та Балаклійського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді відвідали родину ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , (у будинку проживають за усним договором найму). В ході перевірки було з`ясовано, що зараз ОСОБА_4 проживає разом з мамою та є ученицею 1-Г класу Балаклійської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 ім. О.А. ТРИЗНИ. Будинок складається з 2 кімнат, є газо-, водо-, електропостачання. Житлово-побутові умови задовільні, дівчинка забезпечена всім необхідним: має окрему кімнату, де є ліжко для відпочинку, місце для навчання, забезпечена одягом і взуттям відповідно до віку та сезону, канцелярським приладдям, продуктами харчування. Скарги з навчального закладу стосовно матері дитини не надходили.

ОСОБА_2 працює охоронцем у ПП Охоронне агентство «ІНЕКС», має стабільний дохід.

Було проведено бесіду з ОСОБА_4 , під час якої вона пояснила, що любить і маму і тата, їй добре з обома батьками. Дитині подобається проживати з мамою, а з татом вона щодня спілкується телефоном та, інколи, він відвідує її у школі.

Під час проведення бесіди ОСОБА_2 пояснила, що не перешкоджає спілкуванню доньки з батьком та вважає, що належно виконує свої батьківські обов`язки щодо дитини: утримує ОСОБА_4 , займається вихованням, піклується про її життя та здоров`я та хоче, щоб донька і надалі проживала разом з нею.

17 вересня 2019 року під час обстеження житлово-побутових умов батька дитини за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що він проживає разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_10 , 1959 року народження, у приватному трикімнатному будинку. Санітарно-гігієнічний стан житла задовільний, є необхідні меблі та побутова техніка, для дитини є окрема обладнана необхідним кімната.

За повідомленням Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківській області інформація про притягнення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до адміністративної та кримінальної відповідальності відсутня.

За інформацією Балаклійського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 18 вересня 2019 року № 1027 - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - здатні на достатньому рівні забезпечувати потреби дитини та виконувати обов`язки щодо її виховання.

Враховуючи, що ОСОБА_2 створено належні умови для проживання та виховання ОСОБА_4 , мати належно піклується про життя та здоров`я доньки, її фізичний та духовний розвиток, забезпечує здобуття дитиною освіти, а батько не надав вагомих аргументів, які б доводили підстави та необхідність розлуки дівчинки з матір`ю, з урахуванням думки та бажання дитини, керуючись статтями 19, 161, 171 Сімейного Кодексу України, Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області прийшла до висновку, що визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком, ОСОБА_1 , не відповідатиме інтересам дитини (а.с.67-68).

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Сторони не заперечують, що після погіршення сімейних відносин малолітня ОСОБА_4 проживала з матір`ю ОСОБА_2

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Балаклійській ЗОШ №1 ім. О.А. Тризни (а.с. 54).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 з 27.08.2013 року працює вчителем англійської мови в Андріївській ЗОШ 1-111 ступенів №2, має стабільний заробіток, позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 17-20).

Під час обстеження житлово-побутових умов сім`ї за місцем проживання ОСОБА_1 13.06.2019 року встановлено, що у належному його матері ОСОБА_10 будинку разом із ОСОБА_1 проживають його мати ОСОБА_10 та його донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини ОСОБА_2 у зазначеному будинку з 06.05.2019 року не проживає (а.с. 12).

ОСОБА_2 з 16.11.2017 року працює охоронником у ПП ОА «ІНЕКС», має стабільний заробіток, позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 49, 56).

Під час обстеження житлово-побутових умов сім`ї за місцем проживання ОСОБА_2 12.07.2019 року встановлено, що остання проживає у будинку (за усним договором найму), який складається із двох кімнат. У будинку є газове опалення, кімнати мебльовані, чисті, сухі та світлі. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови. Облаштований ігровий куточок, іграшки, дитячі книжки, в наявності ліжка, стіл, стілець та шафа (а.с. 55).

Крім того, ОСОБА_2 упевнена, що саме вона зможе забезпечити належний догляд для малолітньої доньки. Разом з тим перешкоджати відповідачу спілкуватись із донькою вона не буде, оскільки це суперечило б інтересам дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Службою у справах дітей Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області було проведено бесіду з малолітньою ОСОБА_4 , під час якої вона пояснила, що любить і маму і тата, їй добре з обома батьками. Дитині подобається проживати з мамою, а з татом вона щодня спілкується телефоном та, інколи, він відвідує її у школі.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд приходить до висновку, що мати дитини має належні житлово-побутові умови для забезпечення дитини усім необхідним для її розвитку, має стабільний дохід та можливість утримувати дитину матеріально, позитивно характеризуються за місцем роботи та проживання.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за клопотання позивача, повідомили, що обидва батьки піклуються про дитину.

Крім того, розлучення дитини із батьком фактично не відбудеться, оскільки сторони мешкають у близько розташованих населених пунктах одного району Харківської області.

Тому немає перешкод у спілкуванні доньки та батька.

Оцінюючи викладене, суд приходить висновку, що особисті неприязні стосунки між батьками призвели до того, що між ними виник спір про те, з ким із них буде проживати малолітня донька.

Судом встановлено, що мати і батько рівною мірою мають необхідні якості вихователя, побутові умови, рівень матеріального забезпечення.

При вирішенні судом питання про визначення місця проживання дитини, суд звертає увагу на те, чи мають вони реальну можливість займатися дитиною, створити їй необхідні умови для виховання і розвитку; рід діяльності кожного з батьків, режим роботи, їх матеріальне становище і т.п.

Суду не надано переконливих доказів того, що дитина повинна проживати із батьком та її проживання з матір`ю може негативно вплинути на виховання та емоційний стан дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 7, 19, 161 Сімейного кодексу України, ч.1ст.3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_3 .

Третя особа: Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області, місцезнаходження: 64200, Харківська область, м. Балаклія, вул.Жовтнева, 18, .

Повний текст рішення складено 28 лютого 2020 року.

Суддя Г.С. Носов