Справа № 461/565/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Радченко в.Є.
Провадження № 22-ц/811/2283/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремета Н.О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 06 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Управління Держземагенства у м. Львові, Львівської регіональної філії центру державного земельного кадастру, ОСОБА_1 про скасування ухвали, визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, визнання недійсною державної реєстрації державного акту на право приватної власності на землю, -

в с т а н о в и в:

14.01.2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Львівської міської ради, Управління Держземагенства у м. Львові, Львівської регіональної філії центру державного земельного кадастру, ОСОБА_1 , в якому просила скасувати ухвалу 12-ї сесії 3-го скликання Львівської міської ради № 959 від 22 лютого 2001 р., що стосується безоплатної передачі у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 під будівництво гаража, визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 065220 від 26 липня 2001 р., виданий ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , визнати недійсною державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку ІІІ-ЛВ № 065220 від 26 липня 2001 р., виданого ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову покликається на те, що на розгляді Галицького районного суду м.Львова знаходилась кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 , її колишнього чоловіка у скоєні злочинів, передбачених ч.ч.1, 3 ст.197, ч.3 ст.358 КК України, зокрема у захопленні прибудинкової земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 з підстав, що дана земельна ділянка належить ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку під будівництво гаража. Вважає, що Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_1 виданий незаконно з підстав, що прибудинкова земельна ділянка належить до будинку АДРЕСА_1 , закріплена за вказаним будинком, що підтверджується рішенням виконкому Львівської міської ради, інформацією із ЛОР ОКП «БТІ та ЕО». Окрім цього, адреса земельної ділянки є АДРЕСА_1 , а місце розташування земельної ділянки ОСОБА_1 є на прибудинковій земельній ділянці будинку АДРЕСА_2 . Також позивачка стверджує, що земельні ділянки між будинками № АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 є розмежовані, заяви на надання земельної ділянки ОСОБА_1 особисто не писав. Те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку на гараж виданий ОСОБА_1 підлягає скасуванню мотивує позивач також і тим, що в провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходилась цивільна справа у якій Галицька районна адміністрація Львівської міської ради просила суд зобов`язати її колишнього чоловіка, ОСОБА_4 , демонтувати спірний гараж з підстав, що земельна ділянка належить до будинку АДРЕСА_2 і дозвільних документів на будівництво гаража у ОСОБА_4 немає. Дані обставини підтверджуються також матеріалами кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_4 . Під час слухань кримінальної справи 07.09.2011 р. та 08.09.2011 р. потерпілий ОСОБА_1 повідомив суду, що він особисто звертався із заявами на отримання земельної ділянки у 1996 та 1997 р. під будівництво гаража на АДРЕСА_1 . На запит суду було отримано із управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин проект відведення земельної ділянки ОСОБА_1 . В даному пакеті документів міститься і заява ОСОБА_1 . По даному факту ОСОБА_1 було надано для ознайомлення заяву і на запитання суду ОСОБА_1 повідомив, що дану заяву він не писав, а писала його дружина. Також ОСОБА_1 під час слухання справи заявив, що він перебував за кордоном до 2001 р. включно, а тому він аж ніяк не міг звертатися із заявами до державних органів з приводу отримання земельної ділянки.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Скасовано ухвалу 12 сесії 3-го скликання Львівської міської ради №959 від 22.02.2001 року, яка стосується безоплатної передачі у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 під будівництво гаража. Скасовано державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ №065220 від 26.07.2001 року, виданий ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Скасовано державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку - ЛВ №065220 від 26.07.2001 року, виданого ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що жодне охоронюване законом право позивача не є порушеним. Районний суд не звернув увагу на відсутність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, які стосувалися земельної ділянки, яка перебуває у власності відповідача. В оскаржуваному рішенні не розмежовано поняття прибудинкової території та подвір`я будинків АДРЕСА_3 . Вважає, помилковим висновок районного суду про встановлення чітких меж спірної земельної ділянки, так як будинки АДРЕСА_3 є спареними та мають спільне подвір`я. Зазначає, що твердження суду про те, що відповідач ОСОБА_1 не подав відзив на позовну заяву, та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання спростовуються матеріалами справи, у яких наявні заяви та клопотання відповідача про розгляд справи без його участі у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Крім того, вважає, що ОСОБА_3 пропустила строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні її позовних вимог.

Просить рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про скасування державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ №065220 від 26.07.2001 року, виданого ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 скасувати та закрити провадження у справі.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, рішення суду скасуватита ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити. Пояснив, що передача земельної ділянки у власність ОСОБА_1 проведена з дотриманням чинного на той чач законодавства, та жодним не порушує права позивача.

Представник відповідача Львівської міської ради скаргу підтримала, просила скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити. Пояснила, що Державний акт на право власності на земельну ділянку під гараж виданий ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства, яке діяло на той час. Проект відведення земельної ділянки ОСОБА_1 погоджений у встановленому Законом порядку, йому погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на збір документів, що підтверджується ухвалою Львівської міської ради від 09.12.1999 р. № 427. В подальшому рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.10.2000 р. № 545 затверджено матеріали попереднього погодження місця розташування та надано дозвіл на відведення земельної ділянки. Ухвалою Львівської міської ради від 22.02.2001 р. №959 затверджено проект відведення земельної ділянки та передано таку у власність ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 30 кв.м по АДРЕСА_1 , що підтверджується державним Актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ №065220 від 26.07.2001 року.

Ухвалою Львівської міської ради від 09.12.1999 р. № 427 погоджено проект відведення земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та надано дозвіл на збір документів для передачі її у власність.

В подальшому рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.10.2000 р. № 545 затверджено матеріали попереднього погодження місця розташування та надано дозвіл на відведення земельної ділянки під будівництво гаража.

Ухвалою Львівської міської ради від 22.02.2001 р. №959 затверджено проект відведення земельної ділянки та передано таку у власність ОСОБА_1 .

Скасовуючи ухвалу 12 сесії 3-го скликання Львівської міської ради №959 від 22.02.2001 року, яка стосується безоплатної передачі у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 під будівництво гаража та державний Акт на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ №065220 від 26.07.2001 року, виданий ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку - ЛВ №065220 від 26.07.2001 року, районний суд виходив з того, що земельна ділнка, яка передана у власність ОСОБА_1 хоча і має адресу АДРЕСА_1 , однак, фактично знаходиться на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає позивач, а відтак, порушується її право користування прибудинковою територією.Згідно архівного витягу з рішення виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих № 655 від 15 травня 1954 р. за будинком АДРЕСА_2 закріплена земельна ділянка площею 471,90 кв.м.Згідно довідки ЛОР ОКП „БТІ та ЕО № 7/20005 від 19.05.2009 р. за будинком АДРЕСА_2 закріплена земельна ділянка площею 471,90 м.кв. Згідно довідки ОКП ЛОР „БТІ та ЕО № 6939 від 03.06.2013 р. відвід земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 здійснений на основі розпорядження №1, затвердженого рішенням Виконкому районної ради Ленінського району м.Львова від 20.10.1953 р. за № 716. Відповідно до інформації ОКП ЛОР „БТІ та ЕО від 14.03.2013 р. гараж знаходиться на спірній земельній ділянці біля будинку АДРЕСА_2 . Згідно топографічного знімку виготовленого Львівським міським виробничим відділом Львівської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру встановлено чіткі межі будинків АДРЕСА_3 з повним розмежуванням спірної земельної ділянки. На даному знімку чітко показано гараж і на якій прибудинковій земельній ділянці останній збудований. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи за адресою АДРЕСА_2 міститься інформація, згідно якої загальна земельна ділянка за даною адресою складає 438,9 кв.м., з них під будівлею 319,9 кв.м., а під двором 119,0 кв.м. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи за адресою АДРЕСА_1 загальна земельна ділянка за даною адресою складає 467,5 кв.м., з них під будівлею 341,4 кв.м., а під двором 126,1 кв.м. Згідно матеріалів інвентаризаційних справ за будинками № АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 закріплена прибудинкова земельна ділянка. Будь-яких рішень про вилучення частини прибудинкової земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 з подальшим наданням вказаної частини земельної ділянки ОСОБА_1 матеріали інвентаризаційних справ не містять. Про те, чи вилучалась частина прибудинкової земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 з присвоєнням вказаній земельній ділянці нової поштової адреси АДРЕСА_1 інформація відсутня.

Однак, з таким висновком районного суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у такій відсутні докази того, що земельна ділянка, яка передана у власність відповідачу ОСОБА_1 ще у 2001 році, знаходиться на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , оскільки по даний час земельні ділянки за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 належать Львівській міській раді, докази передачі таких в користування мешканцям будинку АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 відсутні, як і докази встановлення меж прибудинкових земельних ділянок будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування рішень органів місцевого самоврядування щодо передачі земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 та скасування Державного Акта про право власності на зазначену земельну ділянку, виданого на підставі цих рішень.

Окрім того, у рішеннях ЄСПЛ щодо України неодноразово наголошується про дотримання національними судами принципів вимог «якості» закону, принципів верховенства права та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine, заява № 11932/02) ЄСПЛ зазначено, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155, «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19 лютого 2009 року: 33).

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 06 травня 2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Управління Держземагенства у м. Львові, Львівської регіональної філії центру державного земельного кадастру, ОСОБА_1 про скасування ухвали, визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, визнання недійсною державної реєстрації державного акту на право приватної власності на землю - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27.02.2020 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.