Дата документу 30.09.2020 Справа № 321/1076/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 321/1076/19 Головуючий у 1 інстанції: Машкіна Н.В.
Провадження № 22-ц/807/1941/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Отащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційнув режимі відео- конференції апеляційну скаргу Самофала Юрія Васильовича , що діє в інтересах ОСОБА_2 ,на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 18березня 2020 року у справі за заявою Самофала Юрія Васильовича в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Плодородненська сільська рада Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_3 , про поновлення цивільної дієздатності,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року адвокат Самофал Ю.В., що діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , за довіреністю від її опікунаОСОБА_3 в порядку надання безоплатної правової допомоги,звернувся до суду з заявою про поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішенням Мелітопольського міського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2011 року ОСОБА_2 внаслідок душевної хвороби (параноїдальна шизофренія) визнано недієздатною.У відповідності до рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 22.10.2012р. над нею встановлена опіка та призначено її опікуном ОСОБА_3 .На даний часОСОБА_2 знаходиться у Михайлівському ПНІ. Вважає, що вона повністю видужала, так як тривалий час проходила курс лікування, та може розуміти значення своїх дій та керувати ними. У зв`язку з чим, заявник в особі адвоката Самофала Ю.В. просить суд поновити цивільну дієздатність ОСОБА_2

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 18березня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, адвокатСамофал Ю.В., що діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 за дорученням центру безоплатної правової допомоги та на підставі довіреності опікуна ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що суд неналежним чином оцінив пояснення ОСОБА_2 , яка доводила, що одужала повністю, а тому зробив зворотні помилкові висновки, покладаючись лише на висновки судової психіатричної експертизи, просить рішення скасувати та заяву задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , адвоката Самофала Ю.В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2011 року ОСОБА_2 внаслідок душевної хвороби визнано недієздатною.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2012р. над нею встановлена опіка та призначено її опікуном ОСОБА_3 .

На теперішній час ОСОБА_2 перебуває у Михайлівському психо-неврологічному інтернаті, де продовжує отримувати необхідне лікування.

Для з`ясуваннястану психічного здоров`яОСОБА_2 судом була призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза ( а.с. 21).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 63 від 13.02.2020 року, ОСОБА_2 , 1965 року народження, виявляє ознаки хронічного психічного розладу у формі параноїчної шизофренії, безперервний перебіг, змішаного дефекту особистості (емоційно-вольовий, параноїдний), внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій і керувати ними ( а.с. 41).

Відмовляючи в задоволені заяви про поновлення дієздатності ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що з наданих суду доказів не встановлено, що ОСОБА_2 видужала або її психічний стан значно поліпшився, внаслідок чого вона може розуміти значення своїх дій і керувати ними.

В скарзі зазначається, що судом не було взято до уваги пояснення самої ОСОБА_2 , тривалість її лікування, що може свідчити про її одужання.

Проте колегія, вивчивши матеріали справи, з урахуванням пояснень ОСОБА_2 відкидає ці доводи скарги як необґрунтовані.

Цивільне законодавство, визначаючи фізичну особу як учасника цивільних правовідносин, виходить з наявності у фізичної особи цивільної правоздатності та дієздатності (ст.ст.24,25,30 ЦК України).

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і не може обмежуватись. Обсяг цивільної дієздатності регламентується законодавством відповідно до віку фізичної особи, який є юридичним фактом цивільного права. Обсяг дієздатності може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, передбачених законом.

Цивільна дієздатність є важливою складовою правосуб`єктності фізичної особи, що дозволяє їй виступати учасником цивільних відносин у повній мірі, своїми діями набувати цивільних прав та виконувати цивільні обов`язки.

В окремих випадках, визначених актами цивільного законодавства, особа може бути

обмежена у дієздатності або взагалі визнана недієздатною.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Тому в обґрунтуваннясвоєїпозиціїучасники справи та судможутьвикористовувати будь-яке рішення, ухвалене з цього питання проти будь-якоїдержави.

Так, у справі «Станев проти Болгарії`ЄСПЛ вказав, що право звертатися до суду щодо поновлення дієздатності є одним із найважливіших прав для відповідних осіб, адже у разі ініціювання такої процедури вона буде вирішальною для всіх прав і свобод, на які впливає визнання недієздатності. Стаття 6 § 1 Конвенції повинна тлумачитися як така, що в принципігарантує кожному, кого булооголошенообмеженодієздатним, прямий доступ до суду з метою розглядупитання про поновленнясвоєїдієздатності.

При розгляді таких справ необхідновраховувати доводи конкретної заяви та вживативсіпередбаченіцивільнимпроцесуальним законом засоби для з`ясуванняоб`єктивнихобставин, якіможутьсвідчити про поновлення у особи здатностіусвідомлюватизначеннясвоїхдій та керувати ними.

Частиною першою статті 42 ЦК передбачено, що за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною. Опікаприпиняється, якщо буде встановлено, щовнаслідоквидужанняабозначногополіпшенняпсихічного стану у громадянинапоновиласяздатністьусвідомлюватизначеннясвоїхдій та керувати ними.

Відповідно до ч. 4 статті 300 ЦПК України скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

У відповідності до п. 2 ч. 1 статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим, якщо у справі необхідно встановитипсихічний стан особи.

Згідно зі статтею 110 ЦПК України висновокексперта для суду не маєзаздалегідьвстановленоїсили і оцінюється судом разом ізіншимидоказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновкуексперта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Між тим, остання стаття процесуального кодексу врегульовує усі випадки надання оцінки експертному висновку у сукупності з іншими доказами, але щодо питання дієздатності такому висновку надається першочергове значення та перевага, оскільки суд без такого висновку неспроможний самостійно надати оцінку психічного стану здоров`я, оскільки не компетентний в цьому питання, на що і вказує статті 105 ЦПК України, покладаючи на суд обов`язок призначати у подібних справах відповідну експертизу.

На користь вказаному слугують роз`яснення, надані у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 28 березня 1972 року № 3 «Про судову практику в справах про визнаннягромадянинаобмеженодієздатнимчинедієздатним» іззмінами та доповненнями, в справах про поновленнядієздатності є обов`язковимпроведеннясудово-психіатричноїекспертизи, яка призначається за ухвалоюсудді. Громадянинаможе бути поновлено в дієздатностілише при наявностівисновкусудово-психіатричноїекспертизи про значнеполіпшенняйого стану здоров`яабовидужання.

Отже, Пленум Верховного Суду Українинаполягає на вирішальномузначеннівисновкуекспертизи.

У висновку проведеної у цій справі комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 63 від 13.02.2020р. зазначено, перша госпіталізація ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з психічним розладом відбулась у 1985р. із діагнозом «параноїдна шизофренія», у 1989р. встановлена ІІ група інвалідності. Надалі неодноразово перебувала на лікування у Мелітопольській психлікарні з приводу параноїчної шизофренії, в КУ «ОКПЛ», у зв`язку з чим рішенням суду від 28.11.2011р. визнана недієздатною. Після цього відбулась її госпіталізації до Київської психлікарні. 3 08.01.2013р. по 21.06.2013р. проходила лікування у Мелітопольській психлікарні з діагнозом «шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений емоційно-вольовий дефект», звідки переведена в Михайлівський ПНІ, підопічною якого є до теперішнього часу.Перебуваючи в цьому інтернаті, неодноразово госпіталізовувалась в Гуляйпільську та Новозлатопольську психлікарні, а з 08.11.2019р. по 05.12.2019р. перебувала на лікуванні в КУ «ОКПЛ».

При дослідженні встановлено, що ОСОБА_2 виявляє ознаки хронічного психічного розладу у формі параноїчної шизофренії, безперервний перебіг, змішаний дефект особистості (емоційно-вольовий, параноїчний), на що вказує: обтяжена спадковість по лінії батька, початок захворювання в молодому віці з підозрілості, відгородженості, конфліктності, зниженого настрою, суїцидальних думок, маячних ідей переслідування, зниження енергетичного потенціалу, лікування в психіатричному стаціонарі, наступна соціальна дезадаптація, інвалідізація. Перебіг захворювання носить безперервний характер, з афективно-маревною, галюцінаторною симптоматикою, багаторазового перебувала на лікування в психіатричній лікарні, госпіталізації часті, ремісії короткі, неякісні.

На час проведення експертизи ОСОБА_2 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі параноїчної шизофренії, безперервний перебіг, змішаний дефект особистості, в силу чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні апеляційного суду, яке проводилось у режимі відеоконференції, доставлена до Михайлівського районного суду із Михайлівського ПНІ ОСОБА_2 постійно вигукувала з місця, намагалась перебити свого адвоката та суддів, була дуже збуджена та активна, на попередження суду уваги не звертала. Пояснювала, що вона одужала, на що вказує той факт, що вона могла доглядати за своєю матір`ю, висловлювала недовіру до своєї сестри, яка є її опікуном.

Врахувавши все вище перелічене, колегія не вбачає підстав для задоволення скарги, оскільки, вислухавши пояснення ОСОБА_2 , на чому наголошується в скарзі, колегія не визнає їх настільки інформативними, щоб зробити висновок про її повне одужання. А, навпаки, поведінка ОСОБА_2 узгоджується з тими ознаками, які наведені у висновку судово-психіатричної експертизи як ознаки прояву її психічного розладу.

Таким чином, суд обґрунтовано прийняв до уваги висновок судово-психіат ричної експертизи, на підставі чого правильно вирішив заяву, зазначивши, що доказів про повне одужання заявниці суду не надано, а вказаний висновок, навпаки, свідчить про зворотнє.

За таких обставин, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим відповідно до вимог статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Самофала Юрія Васильовича , що діє в інтересах ОСОБА_2 ,залишити без задоволення.

РішенняМихайлівського районного суду Запорізької області від 18березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 жовтня 2020р.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.