Справа № 450/2509/19 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2205/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м.Львів

Справа № 450/2509/19

Провадження № 22ц/811/2205/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Левика Я.А., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: Станько М.М.

розглянув апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут»

на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області, постановлену у м. Пустомити 14 липня 2020 року у складі судді Мусієвського В.Є.,

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

встановив:

24 липня 2019 року позивач звернувся з цим позовом.

Ухвалою суду клопотання представника ТзОВ «Львівгаззбут» Мачічки О.О. про призначення судового засідання в режимі відеоконференції у справі залишено без розгляду.

Стягнуто з ТзОВ «Львівгаз збут» на користь Державної судової адміністрації України штраф в розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 10 510 грн.

Ухвалу суду в частині накладення штрафу оскаржує позивач. Проситьскасувати ухвалу суду в цій частині. Вказує, що безпідставна відмова суду першої інстанції про проведення судового засідання в режимі відеоконференції порушує законні права позивача на судовий захист. Відмовляючи у задоволенні клопотання про проведення судового розгляду в режимі відео конференції, суд не зважив на запровадження карантинних заходів у Львівській області та рекомендації Ради Суддів України від 11 березня 2020 року. Стверджує, що з врахуванням впровадженого карантину, з метою ненараження працівників сторін і працівників суду на ризики зараження коронавірусною хворобою (COVID-19), ТОВ «Львівгаззбут» просив призначення судових засідань в режимі відеоконференції. Вважає безпідставним накладення штрафу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Постановляючи ухвалу в частині накладення штрафу, суд першої інстанції виходив з такого.

Ухвалою судді від 11 вересня 2019 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою від 24 жовтня 2019 року в задоволенні заяви представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

Встановлено, що 20 листопада 2019 року, 12 лютого 2020 року, 19 березня 2020 року,15 червня 2020 року від представника позивача ОСОБА_3 надходили клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції. Такі клопотання залишені без розгляду ухвалами суду першої інстанції.

14 липня 2020 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції незважаючи на те, що 24 жовтня 2019 року судом відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення судового засідання в режимі відеоконференції, а 20 листопада 2019 року, 12 лютого 2020 року, 19 березня 2020 року, 15 червня 2020 року попередні клопотання представника позивача залишені без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З врахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до висновку про зловживання процесуальними правами представником ТзОВ «Львівгаз збут» Мачічки О.О. щодо повторного подання клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Суд посилається на пункт 11 частини 3 статті 2 ЦПК України, відповідно до якого однією з основних засад цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Пункт 5 частини 5 статті 12 ЦПК України покладає на суд обов`язок запобігати зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживати заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В ухвалах від 20 листопада 2019 року, 12 лютого 2020 року, 19 березня 2020 року, 15 червня 2020 року суд попереджав представника позивача про неприпустимість зловживання процесуальними правами та про наслідки продовження вчинення подібних дій.

Судом зазначено, що з поданого 14 липня 2020 року клопотання ОСОБА_3 зазначені попередження були проігноровані та вона продовжила зловживати своїм процесуальними правами.

З урахуванням встановленого, суд прийшов до висновку про стягнення з юридичної особи ТзОВ «Львівгаз збут» штрафу в розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 10510 грн., за повторне та неодноразове зловживання процесуальними правами, у відповдіності до вимог ч. 9 ст. 19, ст. 148 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ст. 148 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу. У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Встановлено, що представник позивача, скориставшись своїми правами, які передбачені ст. 212 ЦПК України, звертався до суду першої інстанції з клопотанням про призначення судового засідання в режимі відеоконференції.

Судом не наведено мотивів у чому саме полягає зловживання представником позивача процесуальними правами.

Справа за позовом ТзОВ «Львівгаззбут» про стягнення 143 529, 98 грн. відноситься до малозначних і може бути розглянута у спрощеному провадженні. Однак, розгляд справи призначено у порядку загального провадження.

Представником позивача заявлено клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції, що передбачено ЦПК України, з посиланням на введення карантинних заходів у зв`язку з пендемією.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції в частині накладення штрафу.

В іншій частині ухвала суду не оскаржується і не переглядається.

Керуючись: ст. ст. 148, 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 липня 2020 року скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття.

Головуючий

Судді