Справа № 444/2593/18 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/811/2856/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

при секретарі: Симець В.І.,

за участі представника апелянта Завалишина Ю.О., відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника Малехівської сільської ради - Лосин О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філія «Львівська залізниця» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 30 травня 2019 року,-

в с т а н о в и в:

В серпні 2018 року АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулась в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_6 . ОСОБА_7 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою смуги відведення Акціонерного товариства "Укразалізниця" шляхом демонтажу сітчастої огорожі, яка розміщена на цій земельній ділянці.

В подальшому позивачем було збільшено позовні вимоги та просив визнати незаконним та скасувати рішення Малехівської сільської ради народних депутатів від 19.02.1997 року за №306 "Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель", визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2006 року ВЕС №638346 в частині передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 ,скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 215859 від 10.06.2010 року, який був виготовлений на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2006 року ВЕС №638346 виданий на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1509 га., скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:009:0008 шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування , скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :01:009:0008, загальною площею 0,1509 га.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що відповідно до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 17,1368 га Державному територіально-галузевому об`єднанню «Львівська залізниця» під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком Рудно-Підбірці 2 від 17 км+200 м до 20 км+544 м в адміністративних межах с.Малехів Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області для забезпечення функціонування залізничного транспорту в користуванні Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» перебуває земельна ділянка смуги відведення, зокрема, в адміністративних межах Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, в межах зазначених у цьому плані.

Зазначали, що 17.11.2015 року комісією в складі працівників залізниці під час обстеження земельної ділянки залізниці в межах с.Малехів Малехівської сільської ради Жовківського району було виявлено, що на 20 км + 220 м - 20 км + 230 м перегону Рудно - Підбірці з правої сторони за ходом кілометрів від осі головної колії на відстані 8 м, знаходиться земельна ділянка огородженаа дерев`яною огорожею, сітчаста огорожа, що огороджує присадибну земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 , при ширині смуги відведення залізниці згідно «Плану полоси відводу лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці від км 11+106 до км 20+ 534, Нестеровського району Львівської області м. Київ, 1962», становить 20 м. від осі головної колії. Площа перетину земельних ділянок становить 0,0111 га.

Спірну земельну ділянку відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 придбали на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 23.10.2006 серії ВЄС №638346, укладеного із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Із договору купівлі-продажу, земельну ділянку, яка є предметом оскарження у даній справі, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 набули на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом ВВК №832461 та ВВК №832466 від 16.08.2004 року. Спадкове майно, на яке було видано вищезгадані свідоцтва, належало ОСОБА_8 , який отримав земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , на підставі рішення Малехівської сільської ради народних депутатів від 19.02.1997 року №306, наданої для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель .

Так зокрема, на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу житлового будинку, відповідач набув у власність спірну земельну ділянку та виготовив на неї Державний акт на право власності на земельну ділянку від 21.06.2010 серії ЯЛ №215859 з кадастровим номером :01:009:0008 загальною площею 0,1509 га.

Зазначали, що відповідачі за договором купівлі-продажу земельної ділянки ВЕС №638346 від 23.10.2006 набув у приватну власність частину земель із смуги відведення залізниці загальною площею 0,0111 га., який є незаконним, на підставі якого видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 21.06.2010 серії ЯЛ №215859, а тому так як право власності на вищевказану земельну ділянку не могло виникнути, оскільки лостання за її цільовим призначенням відноситься до земель транспорту та належить державі .

Згадане вище рішення Малехівської сільської ради, договір купівлі-продажу вищезгаданої земельної ділянки та виданий на його підставі державний акт вважають є незаконними та такими, що порушують право залізниці на постійне користування земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху в межах с. Малехів Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, а відтак такими, що підлягають скасуванню.

Вказували, що правовий статус земель залізничного транспорту визначений законом і не може бути змінений в будь-який інший спосіб, аніж відповідно до закону.

Також про те, що спірна земельна ділянка була зайнята об`єктами залізничної інфраструктури на момент чинності Положення «Про землі, надані транспорту» свідчить «План полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской железной дороги» від 1962 року та відповідно до ст. 17 Закону України «Про основи містобудування» є містобудівною документацією, яка є основою, зокрема, для підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації та вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб.

Стверджували, що відповідно до законодавства, яке діяло на момент виникнення права залізниці на землі смуги відведення в межах с. Малехів Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до пунктів 54, 55 Общих начал землепользования и землеустройства (Постанова ЦИК СССР 15.12.1928 року).

Відповідач Малехівська сільська рада Жовківського району Львівської області під час прийняття оскаржуваного рішення порушила також норми п. б ч. 4 ст. 84 ЗК України, який зазначає, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під державними залізницями. Майно залізниці є державною власністю і закріплене за нею на праві повного господарського відання, а отже вважають, що Малехівська сільська рада не мала правових підстав приймати оспорюване рішення, порушуючи право землекористування залізниці.

Залізниця як суміжний користувач не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі та у жодному випадку не надавала погодження на вилучення земельної ділянки.

Враховуючи вищенаведене просили визнати незаконним та скасувати рішення Малехівської сільської ради народних депутатів від 19.02.1997 року за №306 "Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель", визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2006 року ВЕС №638346 в частині передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 ,скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 215859 від 10.06.2010 року, який був виготовлений на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.10.2006 року ВЕС №638346 виданий на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1509 га., скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:009:0008 шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування , скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :01:009:0008, загальною площею 0,1509 га., стягнути з відповідачів на їх користь судовий збір.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця».

Вважає рішення суду першої інстанції необгрунтованим, незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що у скаржника відсутні належним чином оформлені документи на підтвердження права користування спірною земельною ділянкою. Вважає зазначені висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи та характеру спірних правовідносин. Стверджує, що суд першої інстанції не з`ясував законних підстав набуття ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку. Стверджує, що спірна земельна ділянка була передана у власність, в той час коли залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельних ділянок, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі та не надавала погодження на вилучення земельних ділянок з постійного землекористування. Відтак, вважає рішення Малехівської сільської ради та виданий відповідачу Державний акт на землю такими, що суперечать чинному законодавству, такими, що прийняті із перевищенням наданих повноважень, що порушують право залізниці на користування земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху, а тому такі підлягають визнанню незаконними. Зазначає, що правовий статус земель залізничного транспорту визначений законом та не може бути змінений в будь-який інший спосіб, анівж відповідно до закону.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю

Представник Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області Лосин О. подав відзив на апеляційну скаргу, просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 березня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника Малехівської сільської ради - Лосин О.Б. на заперечення апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що посилання позивача на те, що частина земельної ділянки площею 0,0111 га, яка перебуває в користуванні відповідачів, знаходиться в смузі відведення залізниці, є безпідставним та необґрунтованим, та відповідачами жодним чином не порушено прав позивача, а позивачем належно не обґрунтовано позовні вимоги та не надано відповідних доказів, що їх підтверджують.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Із копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.06.2010 серії ЯЛ №215859 з кадастровим номером :01:009:0008 загальною площею 0,1509 га. встановлено, що ОСОБА_1 є власником даної земельної ділянки. Земельна ділянка розташована в АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки- обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

З копій витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 24.10.2006 року серії ССВ №253214, серії ССВ № 253215 , серії ССВ № 253217 , серії ССВ № 253216 вбачається, що гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №1835 від 23.10.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Капуш І.М. у приватній спільній частковій власності по ј є власниками будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Із викопіювання з генерального плану с. Малехів 1990 р., 2008 р. вбачається, що земельна ділянка яка перебуває у власності відповідачів знаходиться в межах населеного пункту с.Малехів.

Встановлено, що спірну земельну ділянку відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 придбали на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 23.10.2006 серії ВЄС №638346, укладеного із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Із договору купівлі-продажу, земельну ділянку, яка є предметом оскарження у даній справі, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 набули на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом ВВК №832461 та ВВК №832466 від 16.08.2004 року. Спадкове майно, на яке було видано вищезгадані свідоцтва, належало ОСОБА_8 , який отримав земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , на підставі рішення Малехівської сільської ради народних депутатів від 19.02.1997 року №306, наданої для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель .

Згідно витягу з погосподарської книги №2 за 1955-1957 роки Дублянської сільської ради с.Малехів Брюховицького району Львівської області від 30.10.2018р. №1732/02-19 за домогосподарством по АДРЕСА_1 , відповідно до погосподарського обліку книги №2 1955 1957 року, особовий рахунок № НОМЕР_1 , с.95, обліковувалось всього землі 0,26 га., під будівлями 0,01 га., під жилими 0,01 га. , та жилий будинок 1920 року забудови.

З довідки Малехівської сільської ради від 30.10.2018р. №1731/02-19 вбачається, що згідно книги обліку сплати земельного податку за використання землі на території Малехівської сільської ради, за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , площею 0,1509 га було сплачено земельний податок за період з 2006 р. по 2018 р., до 2006 р. земельний податок не сплачувався, оскільки попередній землекористувач звільнений від сплати земельного податку, пенсіонер.

17 листопада 2015 року комісією в складі працівників залізниці під час обстеження земельної ділянки залізниці в межах с.Малехів Малехівської сільської ради Жовківського району було виявлено, що на 20 км + 220 м - 20 км + 230 м перегону Рудно - Підбірці з правої сторони за ходом кілометрів від осі головної колії на відстані 8 м, знаходиться земельна ділянка огородженаа дерев`яною огорожею, сітчаста огорожа, що огороджує присадибну земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 , при ширині смуги відведення залізниці згідно «Плану полоси відводу лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці від км 11+106 до км 20+ 534, Нестеровського району Львівської області м. Київ, 1962», становить 20 м. від осі головної колії. Площа перетину земельних ділянок становить 0,0111 га.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження права постійного користування землями смуги відведення АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філія «Львівська залізниця», надав план смуги відведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці в адміністративних межах Нестеровського (на сьогоднішній день Жовківського) району Львівської області від 11 км+ 106 м до 20 км+ 534 м, який був розроблений проектною організацією Дорпроект Південно-Західної залізниці у 1962 році; внутрішній акт, з якого вбачається, що комісія в складі головного інженера ВП «Кам`янка-Бузької дистанція колії» ОСОБА_10 , інженера-землевпорядника ОСОБА_11 та старшого шляхового майстра ОСОБА_12 здійснила обстеження земельної ділянки в межах населеного пункту на території Малехівської сільської ради, де виявила, що на 20км+220м - 20км+230 м перегону Рудно Підбірці за ходом кілометрів з правої сторони від осі головної колії на відстані 8 метрів знаходиться земельна ділянка огороджена дерев`яною огорожею , що огороджує присадибну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . При комісійному обстеженні користувались технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 17,1368 га Державному територіально-галузевому об`єднанню «Львівська залізниця» під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком «Рудно-Підбірці» від 17 км + 200 м до 20 км + 544 м в адміністративних межах с. Малехів Жовківського району Львівської області. Смуга відведення залізниці згідно даних матеріалів становить 20 м. Площа перекриття із суміжними землевласником становить 0,0111 га.; податкові декларації з плати за землю.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт» землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про транспорт».

До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту (частина друга статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт»).

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про транспорт» землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об`єктів транспорту.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про транспорт», яка кореспондується з положеннями статті 68 Земельного кодексу України, встановлено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації, захисні та укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Відповідно до частини 1 статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під державними залізницями, об`єктами державної власності повітряного і трубопровідного транспорту (пункт «б» частини четвертої статті 84 Земельного кодексу України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01 лютого 2018 року у справі № 909/277/16 зазначено, що: «частиною першою статті 11 Закону України «Про транспорт» (в редакції з 10 листопада 1994 року) землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об`єктів транспорту. Статтею 23 наведеного Закону встановлено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; захисні і укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту (частина перша). До складу земель залізничного транспорту входять землі, що прилягають до залізничного полотна, є смугою відведення залізниць і надаються їм у користування відповідно до чинного законодавства (частина друга). Згідно частини першої статті 69 Земельного кодексу України (в редакції від 05 травня 1993 року) землями транспорту, зв`язку та іншого призначення визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного, автомобільного, морського, внутрішнього водного, повітряного та трубопровідного транспорту, а також підприємствам і організаціям, що здійснюють експлуатацію ліній електропередачі та зв`язку. Частиною 3 статті 4 наведеного Кодексу встановлено, що землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність і надаватися у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим. Разом з тим, положеннями частини 4 цієї статті визначено, що не можуть передаватись у колективну та приватну власність, зокрема, землі транспорту. Згідно статті 44 вказаного Кодексу порушені права власників земельних ділянок і землекористувачів підлягають поновленню (частина перша). Поновлення прав власників земельних ділянок і землекористувачів здійснюється Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції, судом, арбітражним судом або третейським судом (частина друга).

Колегія суддів приходить до висновку, що частина земельної ділянки, що перебуває у власності відповідачів є частиною смуги відведення залізниці, що підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації площею 17,1368 га ДТГО «Львівська залізниця» під існуючим об`єктом за напрямком Рудно-Підбірці 2 від 17 км+200 м до 20 км+544 м в адміністративних межах с.Малехів Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, планом меж смуги відведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці в адміністративних межах Нестеровського (на сьогоднішній день Жовківського) району Львівської області від 11 км+ 106 м до 20 км+ 534 м, 1962 року та вона належить до земель транспорту, АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» є належним користувачем цієї спірної земельної ділянки відповідно до законодавства.

Таким чином, частина земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , накладається на землю залізничного транспорту, яка перебуває у користуванні ДГТО «Львівська залізниця».

Разом з тим, до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу можна звернутися в межах строку позовної давності.

Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до вимог статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення й застосування конвенції (п.1 ст.32 конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (п.51 рішення від 22.10.96 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п.570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст.261 ЦК, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся по його захисту до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18) вказано, що «позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтями 32-38 ГПК України (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваних судових рішень), про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення відповідного права можна було отримати раніше».

У справі, що переглядається, ПАТ «Українська залізниця» просила визнати недійсним рішення Малехівської сільської ради народних депутатів від 19.02.1997 року за №306 "Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель" та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 215859 від 10.06.2010 року.

Із позовом ПАТ «Українська залізниця» звернулася 28.08.2018 року, тобто,більше ніж через 21 рік.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що АТ «Українська залізниця» не мало об`єктивної можливості довідатися про оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування, яке перебуває у загальному доступі.

Колегія суддів приходить до висновку про пропуск позивачем позовної давності за вимогою про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, та як наслідок про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку із цим. Інші позовні вимоги є похідними від цієї вимоги, а тому також не підлягають задоволенню

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 30 березня 2019 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною діялнкою смуги відведення Акціонерного товариства "Укрзалізниця" шляхом демонтажу сітчастої огорожі, яка розміщена на цій земельній ділянці відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15.10.2020 року.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: Н.П. Крайник

О.Я. Мельничук