Справа № 183/3011/19
№ 2/183/815/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
за участю секретаря судового засідання Пащенко А.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування та визнання права власності, в порядку спадкування за законом, -
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора, в якому просив суд :
-усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-визнати за ОСОБА_1 право власності на право власності на ј частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;
-визнати за позивачем право власності на транспортний засіб марки МАЗ, модель 543208-020, тип - сідловий тягач, колір сірий, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
-визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 3,810 га, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Миколаївська сільська рада, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його матір - ОСОБА_3 .
Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ј частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , транспортного засобу марки МАЗ, модель 543208-020, тип - сідловий тягач, колір сірий, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , земельної ділянки площею 3,810 га, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Миколаївська сільська рада.
14 лютого 2018 року позивач звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину цілої частини спадкового майна через те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті матері також звернулася і сестра позивача - відповідач по справі ОСОБА_2 .
Позивач зазначає, що був зареєстрований в АДРЕСА_2 разом зі свою матір`ю ОСОБА_3 , яка ніколи не хворіла на серйозні захворювання, однак у середині грудня матері стало дуже погано, її стан здоров`я погіршився, їй було встановлено діагноз - кардіомікроз, під питанням залишилося захворювання молочної залози. Увесь час своєї хвороби матір перебувала вдома, остаточний діагноз матері не встановили через її відмову їхати до лікарні для повного обстеження.
Позивач зазначає, що за своїм графіком роби він не міг постійно доглядати за своєю матір`ю, тому звернувся за допомогою до сестри ОСОБА_4 , але остання свідомо ухилилася від виконання свого обов`яжу, пославшись на зайнятість. Таким чином, позивач самостійно здійснював догляд за своєю матір`ю, в той час, коли вона через свою хворобу перебувала у безпорадному стані, а в період своєї тимчасової відсутності догляд за матір`ю здійснювала його дружина.
Посилаючись на вимоги ч.5 ст. 1224 позивач просив суду усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті своєї матері, а також визнати за ним право власності на зазначене вище спадкове майно.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав, надав детальні пояснення щодо хвороби ОСОБА_3 , як і через похилий вік, і через раптово виниклу тяжку хворобу, протягом тривалого часу перебувала у хворобливому стані, потребувала постійної сторонньої допомоги . Позивач звертався до відповідача з проханням допомоги у догляді, оскільки саме в цей час захворіла і його дружина, яка фактично взяла на себе всі обов`язки по догляду за хворою матерію, однак ОСОБА_2 свідомо ухилилася від догляду за матір`ю.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надала показання про те, що ОСОБА_3 років за два до своєї смерті перестала вільно пересуватися та виходити з будинку. За декілька місяців до смерті ОСОБА_3 не вставала, фактично всі обов`язки по догляду за нею взяла на себе дружина позивача ОСОБА_7 . Свідкові відомо, що позивач звертався за допомогою до своєї сестри та просив її деякий час допомогти у догляді за матір`ю, однак та відмовилася.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надала показання про те, що у її свекрухи ОСОБА_3 в грудні 2017 року різко погіршився стан здоров`я, внаслідок чого вона стала потребувати постійної сторонньої допомоги. Весь догляд за прикованою до ліжка матір`ю вона взяла на себе, її чоловік ОСОБА_1 просив свою сестру ОСОБА_2 допомоги у догляді у догляді, однак вона в будь-який спосіб відмовлялася допомагати. Після смерті ОСОБА_3 вони несли самостійно всі витрати на її поховання.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надав показання про те, що ОСОБА_3 роки за два до своєї смерті перебувала у тяжкому стані, потребувала за станом здоров`я постійного догляду. Весь догляд за тяжко хворою ОСОБА_3 здійснював її син разом з невісткою, сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_2 жодного разу не прийшла на допомогу.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні надала суду показання про те, що ОСОБА_3 в силу свого віку хворіла протягом тривалого часу, однак за 2-3 місяці до смерті перебувала у безпорадному стані, не піднімалася з ліжка, потребувала постійного догляду та допомоги. Всю цю допомогу здійснював син та його дружина, зі слів останніх їй відомо, що дочка ОСОБА_3 відмовилася допомагати, не дивлячись на прохання ОСОБА_1 .
Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, була належним чином повідомлена про дату, час і місце засідання, причини неявки суду не повідомила, тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.
Ухвалою суду від 11 травня 2019 року відкрите загальне позовне провадження по справі (а.с. 25-27).
Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року зобов`язано Новомосковську державну нотаріальну контору надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Суду надане свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , у відповідності до якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80 років (а.с.12).
У відповідності до лікарського свідоцтва про смерть причиною смерті ОСОБА_3 є легенево-серцева недостатність (а.с. 13-14).
Новомосковською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 32/2018, у відповідності до якої із заявами про прийняття спадщини, як спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , звернулися позивач та відповідач по справі (а.с. 38-46).
Дердавним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Носенко А.Г. 05 лютого 2019 року винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину через неможливість визначення складу спадкового майна (а.с.45).
Правовідносини щодо усунення від права на спадкування врегульовані наступними нормами закону, а саме.
Так, ч.ч. 3, 5, 6 ст. 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у пункті 6 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.
Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).
При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.
У своїх постановах Верховний суд неодноразово зазначав, що для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
При цьому, за позицією ВС, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
А ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини (постанова від 30.08.2019 у справі № 589/3209/16-ц, постанова від 22.10.2018 у справі № 644/7044/15-ц).
Так, на підтвердження безпорадного стану, позивачем надано копію амбулаторної карти хворої ОСОБА_3 , у відповідності до якої остання, починаючи з 2015 року страждала на ішемічну хворобу серця, кардеосклероз, які характеризувалося сильними головними болями, високим артеріальним тиском, тощо. У липні 2018 року ОСОБА_3 було діагностовано захворювання лівої молочної залози, однак остання відмовилася від госпіталізації, продовжувала лікування вдома (а.с. 20-23).
Зважаючи на вік спадкодавця та тривалість перебігу хвороби, у сукупності з показаннями свідків, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 , як мінімум за два місці до смерті, самостійно не могла забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.
Наданими до суду доказами у виді показань свідків суду доведено, що спадкоємець ОСОБА_4 свідомо ухилялася від свого обов`язку щодо надання допомоги матері, яка потребувала стороннього догляду. Відповідачем не подано доказів того, що вона не мала можливості виконати свій обов`язок щодо допомоги матері.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
Вирішуючи питання в частині набуття права власності на спадкове майно, суд бере до уваги подані відповідачем копії правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на:
-ј частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 . Таким документом є свідоцтво про право на спадщину (а.с. 13);
-на транспортний засіб марки МАЗ, модель 543208-020, тип - сідловий тягач, колір сірий, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , таким документом є відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу
Доказів наявності у спадкодавця земельної ділянки, яка б належала їй на праві власності суду не подано.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині пред`явлених позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування. Такі вимоги, на думку суду, заявлені передчасно, підстав для застосування ст.392 ЦК України суд не вбачає, а з огляду на те, що відповідача цим рішенням усунено від права на спадкування, позивач не позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у встановленому порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76,81,89, 200, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування та визнання права власності, в порядку спадкування за законом, - задовольнити частково.
Усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 , від прав на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з моменту отримання ним копії цього рішення.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд в тридцятиденний термін після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Сорока О.В.