Справа № 523/9421/19
Провадження №2/523/1870/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») на його користь матеріальну шкоду в розмірі 98 000,00грн., та 1800,00грн. вартість послуг оцінювача; стягнути з ОСОБА_2 франшизу в розмірі 2000,00грн., а також різницю між матеріальною шкодою та страховим відшкодуванням в розмірі 19096,72грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.03.2019р. сталася ДТП за участю автомобілів «БМВ», р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем «Мерседес», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, було визнано ОСОБА_2 , який порушив Правила дорожнього руху, що і стало наслідком завданої матеріальної шкоди. На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «УПСК» (поліс АК/8173688), з лімітом матеріальної відповідальності 100 000,00грн., франшизи 2000,00грн. На звернення ОСОБА_1 , ПрАТ «УПСК» відмовилась виплачувати страхове відшкодування, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не був законним володільцем та правомірним користувачем автомобіля «БМВ», р/н НОМЕР_1 , так як такий був ввезений громадянином ОСОБА_3 на митну територію України у митному режимі «Тимчасове ввезення» на строк до одного року з метою особистого користування, а його передача іншим особам суперечить ч.4 ст.380 Митного кодексу України. На думку позивача таке обґрунтування ПрАТ «УПСК» є безпідставним та не відповідає вимогам закону. Розмір матеріальної шкоди, завданий ОСОБА_1 встановлений висновком від 20.04.2019р. та склав 119 096,72грн. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 25.06.2019р. провадження у даній справі було відкрито та призначений розгляд справи у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 09.09.2019р. підготовче судове засідання було закрито та призначено розгляд справи за участю сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився. Його представник, адвокат Ксенофонтова Г.І. направила до суду заяву в якій підтримав пред`явлені позовні вимоги просить провести розгляд справи за їх відсутності.

Представник ПрАТ «УПСК» надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дійсно між ОСОБА_4 та ПрАТ «УПСК» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8173688, за умовами якого було застраховано відповідальність за завдану шкоду від експлуатації транспортного засобу марки автомобіля «БМВ», р/н НОМЕР_1 . Після настання ДТП, яка мала місце 30.03.2019р., ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування. Втім, страховик не визнає ДТП, так як така відбулась з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої не була застрахована за полісом АК/8173688, що стало наслідком відмови у здійсненні страхового відшкодування. Таке обґрунтування відповідач ґрунтує на тому, що автомобіль марки «БМВ», р/н НОМЕР_1 , був ввезений громадянином ОСОБА_3 на митну територію України у митному режимі «Тимчасове ввезення» на строк до одного року з метою особистого користування, а його передача іншим особам суперечить ч.4 ст.380 Митного кодексу України, якою заборонено передача у володіння, користування або розпорядження іншим особам, в тому числі і ОСОБА_2 . Посилаючись на вказані обставини представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялись повідомлення за місцем реєстрації відповідача. Згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації не проживає, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК)..

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 30 березня 2019р. близько 0 17.30 год., на вул. Миколаївська дорога, в м. Одесі, сталась ДТП за участю автомобіля марки «БМВ», р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Мерседес», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Причиною зіткнення автомобілів стало порушення ОСОБА_2 п.п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у порушенні ПДР, що призвели до зіткнення та пошкодження транспортних засобів визнано ОСОБА_2 . Зазначені обставини встановлені постановою Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 2019р. у справі про адміністративне правопорушення (справа № 520/9004/19), а отже в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також встановлено, що ОСОБА_4 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», на транспортний засіб марки «БМВ», р/н НОМЕР_1 , поліс серії АК НОМЕР_3 , строк дії договору з 31.03.2018р. по 30.03.2019р., страхова сума за шкоду завдану майну на одного потерпілого 100 000,00 грн., розмір франшизи 2000,00 грн. Тобто, на час скоєння ДТП транспортний засіб марки «БМВ», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , був застрахований.

Розмір матеріальної шкоди заподіяної транспортному засобу марки Мерседес, р/н НОМЕР_2 був встановлений висновком № 0779-04-19 від 20.04.2019р., та склав 119 096,72грн.

ОСОБА_1 08.05.2019р. повідомив ПрАТ «УПСК» про дорожньо-транспортну пригоду за участю вказаних вище автомобілів та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 22.05.2019р. ПрАТ «УПСК» відмовило у виплаті страхового відшкодування посилаючись на те, що застрахований ТЗ «БМВ», р/н НОМЕР_1 був ввезений на митну територію України у митному режимі «Тимчасове ввезення» на строк до одного року з метою особистого користування громадянином Larionov Petru, який в силу ч.4 ст.380 Митного кодексу України мав право на особисте користування ввезеним ТЗ.

В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В силу ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 , як винуватець у ДТП, протиправні дії якого перебувають у причино-наслідковому зв`язку із завданою майну ОСОБА_1 шкодою, на підставі ч.1 ст.1166, ч.1 ст. 1187, ч.1 ст.1188, та ч. 1 ст.1192, 1194 ЦК України повинен сплатити позивачу франшизу в розмірі 2000,00грн. та 19096,72грн., як суму матеріальної шкоди, що не охоплюється договором обов`язкового страхування, зокрема полісом №АК/8173688.

Щодо стягнення суми страхового відшкодування з ПрАТ «УПСК» в розмірі 98000,00грн., то суд виходить з наступного обґрунтування.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.1.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

ПрАТ «УПСК» заперечуючи проти позову посилається на те, що транспортний засіб «БМВ», р/н НОМЕР_1 ввезений на митну територію України у митному режимі «Тимчасове ввезення» на строк до одного року з метою особистого користування громадянином Larionov Petru, а отже відповідно до п.4 ст. 380 Митного кодексу України, водій ОСОБА_2 на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем вказаного транспортного засобу, у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно з полісом №АК/8173688.

Відповідно до листа Одеською митницею митниці Державної фіскальної служби України від 04.04.2019р. транспортний засіб «БМВ», р/н НОМЕР_1 ввезений на митну територію України у митному режимі «Тимчасове ввезення» на строк до одного року з метою особистого користування громадянином Larionov Petru.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Як було встановлено судом страхувальником за полісом №АК/8173688 є ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що на веб-сайті (https://upsk.com.ua/service/privat/osago/) ПрАТ «УПСК» міститься інформація, що для укладання договору ОСЦПВ необхідно надати такі документи: паспорт громадянина/свідоцтво про реєстрацію юридичної особи; ідентифікаційний код фізичної особи/свідоцтво про реєстрацію юридичної особи; посвідчення водія; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; у випадку, якщо транспортний засіб підлягає обов`язковому державному технічному контролю документ, що підтверджує проходження такого контролю (протокол перевірки технічного стану, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України); для пільгових категорій населення - посвідчення учасника війни, інваліда ІІ групи, особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до І та ІІ категорій, пенсійне посвідчення.

Так, ПрАТ «УПСК» заявляє що ОСОБА_2 , який керував автомобілем «БМВ», р/н НОМЕР_1 , в момент ДТП володів неправомірно, оскільки вказаний автомобіль було ввезено на територію України громадянином Larionov Petru виключно з метою особистого користування в силу ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України, водночас, як встановлено судом, страхувальником за полісом №АК/8173688, яким застраховано відповідальність в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля «БМВ», р/н НОМЕР_1 будь-якою особою є ОСОБА_4 , тобто особа, відмінна від тієї, яка здійснила ввезення даного автомобіля на територію України (Larionov Petru).

За таких обставин, ПрАТ «УПСК», укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс №АК/8173688, з умовами щодо відповідного страхового платежу, що повинен здійснити страхувальник, який є особою, відмінною від тієї, яка тимчасово ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях, повинно було усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати за наслідками укладення такого договору в контексті принципів цивільного законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідач не вправі посилатись на обставини відмінності особи, що ввезла автомобіль на територію України для виключно власного використання як підстави зазначати про те, що водій автомобіля «БМВ», р/н НОМЕР_1 , який керував автомобілем у момент ДТП, не є особою, відповідальність якої застрахована згідно з полісом №АК/8173688 .

Крім того, суд зазначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Суд наголошує на тому, що суду не надано доказів визнання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (№АК/8173688) недійсним.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено право страховика за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином ПрАТ «УПСК» є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля Мерседес, р/н НОМЕР_2 відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності (поліс № АК/8173688).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як було встановлено судом за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (АК/8173688) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100 000, 00 грн., франшиза 2000,00грн.

Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Також згідно п.п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» з ПрАТ «УПСК» на користь позивача слід стягнути витрати, понесені ним на встановлення розміру матеріальної шкоди в розмірі 1800,00 грн.

Таким чином, враховуючи передбачений полісом № АК/8173688 ліміт відповідальності за шкоду у розмірі 100 000, 00 грн., франшизу у розмірі 2000,00грн., розмір встановленого матеріального збитку, то вимога позивача щодо стягнення з ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування в сумі 98 000,00грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно задоволеним позовним вимогам стягує на користь позивача з ПрАТ «УПСК» судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 998,00грн. та з ОСОБА_2 в розмірі 210,96грн.

На підставі ст. 23, 1166, 1188, 1194 ЦК України, керуючись ст. ст.12,13,76,82,259, 263-265,268 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 98 000 (дев`яносто вісім тисяч) грн. 00 коп., витрати на оцінювача в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп. , судовий збір в розмірі 998 (дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 19096(дев`ятнадцять тисяч дев`яносто шість) грн. 72 коп., франшизу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 210 (двісті десять) грн. 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 26 лютого 2020р.

Суддя