Справа № 298/1603/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 жовтня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на заочне рішення Великоберезнянського районного суду від 10 травня 2018 року (у складі судді Лютянської М.С.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про солідарне відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у листопаді 2017 р.

Просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ПрАТ ««Українська охоронно-страхова компанія» (надалі Товариство) на свою користь майнову шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 55 914,14 грн. і вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 22.05.2015 р. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099, допустив наїзд на припаркований автомобіль марки Volkswagen Passat НОМЕР_1 , за кермом якого на законних підставах перебував позивач, внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження. У цей же день про дорожньо-транспортну пригоду було повідомлено Товариство, адже автомобіль марки ВАЗ 21099 був застрахований саме в цій страховій компанії, що підтверджується полісом №АІ/4152950 від 13.11.2014 р.

Постановою Великоберезнянського районного суду від 17 вересня 2015 р., яка набрала законної сили, ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано щодо останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі звітом №62 про оцінку автомобіля VolkswagenPassatCC 2.0 TDi, складеного суб`єктом оціночної діяльності від 13.11.2015 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля (вартість відновлюваного ремонту та вартість втрати товарної власності) складає 55 914,14 грн.

За таких обставин вважає можливим заявити вимоги про відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 55 914,44 грн. солідарно із двох відповідачів.

Заочним рішенням Великоберезнянського районного суду від 10 травня 2018 р. позов задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і Товариства на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 55 914,14 грн. і 640 грн. у відшкодування судового збору.

Указане судове рішення мотивоване таким:

-право особи на відшкодування заподіяної шкоди за рахунок особи, з вини якої її завдано, є безумовним і може бути обмежено лише у випадках, прямо передбачених законом;

-автомобіль, яким на законних підставах користується ОСОБА_1 , було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася із вини ОСОБА_2 , котрий керував автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія (Товариством).

Ухвалою Великоберезнянського районного суду від 26.07.2018 р. заяву представника Товариства про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі Товариство просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові.

Узагальнені та доречні доводи зводяться до такого:

-суд розглянув справу без участі представника Товариства;

-з матеріалів справи не вбачається порушення прав та інтересів позивача, оскільки шкоду було заподіяно власнику транспортного засобу ТОВ «Q&M консалтинг (Словаччина), при цьому позивач діє від свого імені, а не від власника транспортного засобу;

-позивачем пропущено строк на звернення для отримання страхового відшкодування, оскільки ДТП сталася 22.08.2015 р., заява (повідомлення) про ДТП була подана 26.04.2016 р., а заяву на виплату страхового відшкодування було подано пізніше встановленого законом однорічного строку на подання такої заяви з моменту ДТП;

-позивачем було обрано не вірний спосіб захисту свої прав шляхом пред`явлення позову в частині солідарного стягнення шкоди, а судовим рішенням не встановлено правову природу відшкодування, яку отримає позивача відшкодування від винуватця або страхове відшкодування від страхової компанії.

У письмовому відзиві представник позивачки адвокат Петрецький С.І., не визнав скарги як безпідставної і просить залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Узагальнені заперечення зводяться до такого:

-матеріали справи містять докази належного та вчасного повідомлення Товариства про час і місце розгляду справи та проведення кожного з судових засідань, однак Товариство свідомо ігнорувало участь у справі;

- ОСОБА_1 є належним позивачем, оскільки керувала транспортним засобом на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 03.08.2015 р.;

-Товариство жодним чином не відреагувало ні на повідомлення про ДТП, ні на письмову заяву про цю пригоду, ні на заяву про проведення відшкодування, а також не надіслав жодного документу, який би засвідчував обґрунтовану відмову у проведенні страхового відшкодування.

У судове засідання у режимі відеоконференції представник Товариства не з`явився. Жодного разу не з`явився і відповідач ОСОБА_2 , хоча про дату, час і місце судового засідання неодноразово повідомлявся як повістками, так і через офіційний веб-сайт судової влади України.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення зміні, з таких мотивів.

Неоспореними обставинами у справі є:

-факт ДТП, яка мала місце 22.08.2015 р. із участю транспортних засобів: автомобіля VolkswagenPassat CC, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , унаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження;

-вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, що підтверджується постановою Великоберезнянського районного суду від 17.09.2015 р.;

-страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у приватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія» на строк із 13.11.2014 р. до 12.11.2015 р.

Окрім цього, суд першої інстанції встановив, що 26.04.2016 р. ОСОБА_1 направила на адресу Товариства заяву (повідомлення) про ДТП, а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VolkswagenPassat CC, номерний знак НОМЕР_3 , у результаті його пошкодження при ДТП станом на дату оцінки складає 55914.14 грн., що підтверджується висновком суб`єкта оціночної діяльності від 28.06.2016 р.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновком суду першої інстанції лише в частині солідарного стягнення шкоди через невідповідність такого нормам матеріального права та правовим позиціям Верховного Суду.

Так, у постанові від 20.06.2018 р.у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18) Велика Палата Верховного Суду висловила позицію про те, що законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2018 р. у справі № 569/96/17 (провадження № 14-386цс18) і від 03.10.2018 р. у справі № 760/1541/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Таким чином, довід апеляційної скарги про те, що позивачем було обрано не вірний спосіб захисту своїх прав шляхом пред`явлення позову в частині солідарного стягнення шкоди, а судовим рішенням не встановлено правову природу відшкодування, яку отримає позивач відшкодування від винуватця або страхове відшкодування від страхової компанії, заслуговує на увагу як обґрунтований.

У решті оскарженого рішення колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанціїу зв`язку з їх відповідністю правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, згідно з положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як видно з полісу № АІ/4152950 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) зі строком дії із 13.11.2014 р. до 12.11.2015 р. включно страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну, а розмір франшизи 1000 грн. (а.с.20).

Згідно з п.2 указаного полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася із участю забезпеченого транспортного засобу та внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Тобто, дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 22.08.2015 р. із участю автомобіля VolkswagenPassat CC, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та забезпеченого автомобіля ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , є безумовним страховим випадком, що Товариством по суті не заперечується.

Відповідно до звіту № 62 про оцінку автомобіляVolkswagenPassat CC 2.0і TDi, реєстраційний номер НОМЕР_3 , від 28.06.2016 р., який виконаний приватним підприємцем ОСОБА_3 суб`єктом оціночної діяльності, вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля у результаті його пошкодження, станом на дату оцінки складає 55914.14 грн. (а.с.ю8-19).

Товариством цей акт не спростований і такий не є доводом апеляційної скарги, тобто не оспорюється.

Згідно з вимогами п.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 01.07.2004 р. № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 указаного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72).

Таким чином, завдана позивачу майнова шкода підлягає відшкодуванню відповідачами (Товариством і ОСОБА_2 ) у такому порядку: з Товариства належить стягнути суму страхового відшкодування у межахстрахового відшкодування із урахуванням франшизи (50000 грн. 1000 грн. = 49000 грн.), а зі страхувальника (винуватця ДТП ОСОБА_2 ) - різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, тобто 6914.14 грн.

Довід апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу без участі представника Товариства, є нікчемним, оскільки Товариство є учасником спірних правовідносин (відповідачем). Якщо апелянт має на увазі розгляд справи за відсутності його представника, то таке твердження спростовується наявними у справі чисельними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.31, 36, 40, 52) і клопотанням Товариства про відкладення розгляду справи (а.с.43-44).

Твердження апелянта про те, що з матеріалів справи не вбачається порушення прав та інтересів позивача, оскільки шкоду було заподіяно власнику транспортного засобу ТОВ «Q&M консалтинг (Словаччина), при цьому позивач діє від свого імені, а не від власника транспортного засобу, не заслуговує на увагу в зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог п.1.6 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

За змістом ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить навіть особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених п. 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

На момент ДТП ОСОБА_1 керувала транспортним засобом VolkswagenPassat CC 2.0і TDi, реєстраційний номер НОМЕР_3 , як довірена особа власника (ТОВ «Q&M консалтинг (Словаччина), тобто на законній підставі, а відтак за загальним правилом має право на відшкодування майнової шкоди як потерпіла від ДТП. Із опису вкладень до цінних листів (а.с.23, 25) видно, що відповідні документи з цього приводу були направлені Товариству, що ним і підтверджено (а.с.185).

Довід апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строк на звернення для отримання страхового відшкодування, оскільки ДТП сталася 22.08.2015 р., заява (повідомлення) про ДТП була подана 26.04.2016 р., а заяву на виплату страхового відшкодування було подано пізніше встановленого законом однорічного строку на подання такої заяви з моменту ДТП, спростовується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно з яким ОСОБА_1 своєчасно (29.08.2015 р.) надіслала Товариству необхідні документи і матеріали з приводу ДТП як страхового випадку.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що оскаржене рішення підлягає зміні в частині солідарного стягнення шкоди, а в решті таке належить залишити без змін.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3, п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» задовольнити частково.

2.Заочне рішення Великоберезнянського районного суду від 10 травня 2018 року змінити.

3.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про солідарне відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

4.Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 49000 (сорок дев`ять тисяч) грн. майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 561 грн. у відшкодування судового збору.

5.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6914 (шість тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн. 14 коп. майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 79 грн. у відшкодування судового збору.

6.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

7.Повне судове рішення складено 19 жовтня 2020 р.

Судді: