Справа № 242/1051/19
Провадження № 2/242/7/20
І м е н е м У к р а ї н и
25 лютого 2020 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Капітонова В. І., секретар судового засідання Нарижна О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
Позивач 21.02.2019 року звернувся до суду з позовною заявою стягнення боргу кредитором спадкодавця.
Ухвалою суду від 11.03.2019 року відкрито провадження у справі та Другу селидівську державну нотаріальну контору зобов`язано надати відомості чи заводилася спадкова справа, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; якщо заводилася спадкова справа, то хто звертався з заявою про прийняття спадщини, та чи видавалося свідоцтво про право на спадщину за законом, або за заповітом, а також завірені належним копії матеріалів спадкової справи
Ухвалою суду від 15.05.2019 зобов`язано Другу селидівську державну нотаріальну контору надати суду відомості: чи заводились спадкові справи, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; якщо заводились, то хто звертався з заявою про прийняття спадщини, та чи видавалося свідоцтво про право на спадщину та повідомити чи посвідчувався заповіт від імені ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, зобов`язано Відділ реєстрації місця проживання Селидівської міської ради надати інформацію про те, чи була зареєстрована по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язано Міжміське управління у містах Селидовому та Новогродівці головного управління Держгеокадастру у Донецькій області надати інформацію про те, чи перебували у власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельні ділянки.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2019 року, вказану цивільну справу передано на розгляд даному складу суду, згідно з розпорядженням № 7/19 від 30 липня 2019 року.
Ухвалою суду від 09.08.2019 прийнято дану цивільну справу до свого провадження.
Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі.
Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справу у його відсутність, а також про згоду на ухвалення судом заочного рішення.
Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України,у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Згідно з копією паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 19 лютого 2002 року Гірницьким МВМ Селидівського МВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 проживала за адресою АДРЕСА_1 , та знята з реєстрації за вказаною адресою у зв`язку із смертю, що вбачається з довідки 08-4/425 від 21.03.2019 року, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради.
Згідно з довідками №08-4/258 від 01.03.2019, №08-4/257 від 01.03.2019, №08-4/905 від 23.05.2019, виданими відділом реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , 1978 року народження, і ОСОБА_1 , 1985 року народження.
Тобто, спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі по справі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ..
Згідно з ч.1ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положенням ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
На час розгляду справи заборгованість не погашена та позивач наполягає на її стягненні у повному обсязі.
При вирішення даної справи суд враховує роз`яснення викладені у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №192/2761/14.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
У даній справі з наданих позивачем доказів не вбачається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 отримали свідоцтва про право на спадщину.
Проте, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора.
У постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №192/2761/14 зазначено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.
Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16.
Спадкування, тобто перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношеннях, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників.
Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.
Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.
Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.
У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.
Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.
Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.
Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.
Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.
Право на захист є складовою суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку.
Відповідно до структури ЦК України у книзі першій, розділу І «Основні положення», у статті 16 визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами.
Аналіз структури та змісту ЦК України дає підстави для висновку, що застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій цивільних прав, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільних прав та інтересів.
Зокрема, відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
У наведеній нормі права передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо спадкоємці не виконають його вимоги. Ані зі змісту, ані з системного аналізу наведеного правила у зв`язку з іншими нормами ЦК України
Так, Верховний Суд у своїй постанові від 23.05.2018 року у справі №192/2761/14 дійшов висновку про відсутність правових підстав зробити висновок, що такий спосіб захисту є єдино можливим. Також, Верховний Суд дійшов висновку, що застосування правил статті 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема передбаченого пунктуом 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі.
Тлумачення ж статті 1282 ЦК України окремо від інших норм ЦК України позбавить кредитора права на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду з відповідною позовною вимогою майно яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглося.
Відповідно до структури ЦК України кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд.
Відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.
Таке розуміння права кредитора на обрання ефективного способу захисту не порушуватиме прав та інтересів спадкоємців, оскільки завжди в основі вирішення питання про прийняття спадщини лежить вольовий акт, пов`язаний із наміром спадкоємця прийняти спадщину.
Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.
Саме таке розуміння особливостей захисту прав кредиторів у спадкових відносинах відповідає основній меті цивільного права, якою є забезпечення стабільності цивільного обороту.
Зазначені правові висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц (провадження № 61-5552свп18).
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями, які в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадкової справи не заводилося, свідоцтв про право на спадщину не видавалося, заповітів від імені померлої не посвідчувалося. Проте, судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 є такими, що прийняли спадщину.
14.10.2017 позивачем була направлена претензія кредитора до Другої селидівської державної нотаріальної контори та 07.12.2017 отримано відповідь, в якій зазначалось, що претензію прийнято нотаріальною конторою, спадкоємці померлої ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справі після смерті спадкодавця не заводилася.
ІНФОРМАЦІЯ_4 до спадкоємців ОСОБА_1 і ОСОБА_2 позивачем було направлено лист-претензію, згідно якого він пред`явив свої вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця, але ніяких дій не було виконано.
Суд звертає увагу, що відповідачі до суду не з`явились, відзиву на позовну заяву не надали.
Крім того, суд звертає увагу, що обов`язок доказування яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна не покладається на кредитора.
Виходячи з викладеного, АТ КБ «Привабанк» вправі вимагати стягнення суми заборгованості за кредитним договором з відповідачів, оскільки обов`язок спадкоємця боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у поверненні сум за тілом позики та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця.
Підстав для звільнення спадкоємця за законом після смерті позичальника від виконання зобов`язань за кредитним договором від 12.07.2007 судом не встановлено.
Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Оскільки відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними та згідно із ст. 1282 ЦК України кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідачів суми боргу в рівних частках, що складає 8412,38 грн. (412,33 грн. - заборгованість за кредитом; 7775,05 грн. - заборгованість за відсотками, 225,00 грн. - пеня) з кожного.
У відповідності дост.141ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом в рівних частках.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 133,141,280, 259, 264, 265 ЦПК України, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» суд, -
Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - задовольнити.
- 412 (чотириста дванадцять) грн. 33 коп. заборгованість за тілом кредиту;
- 7775 (сім тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн. 05 коп. заборгованість за процентами ;
- 225 (двісті двадцять п`ять) грн. 00 коп. пеня.
- 412 (чотириста дванадцять) грн. 33 коп. заборгованість за тілом кредиту;
- 7775 (сім тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн. 05 коп. заборгованість за процентами ;
- 225 (двісті двадцять п`ять) грн. 00 коп. пеня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Суддя В. І. Капітонов