РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/259/20

Справа № 510/1516/19

25 лютого 2020 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суду Одеської області у складі

головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

при секретарях Міхайліченко В.О., Пройка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 /третя особа Одеська товарна біржа/ про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності, -

встановив:

Позивач звернулася до відповідача /третя особа Одеська товарна біржа/ про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 січня 2001 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 6075 купівлі-продажу нерухомого майна 1/2 частини житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу був укладений та зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний номер 6075 від 24 січня 2001 року.

Вказаний договір не був засвідченій нотаріально, проте відповідач за зазначеним договором передав позивачу у власність визначену у договорі 1/2 частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач сплатила за це відповідачу обумовлену у договорі вартість вказаної частки житлового будинку.

З 24 січня 2001 року ОСОБА_1 володіла, користувалася та розпоряджалася своєю 1/2 частиною житлового будинку, з того часу зазначене нерухоме майно у неї витребувано не було, вимог щодо його повернення не висувалося.

З годом, позивач вирішила зареєструвати в своєму будинку чоловіка своєї доньки, однак для проведення цієї реєстрації, на підтвердження обставин, що позивач є власницею будинку, необхідно було надати витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, який вона на змогла надати, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна не було нотаріально посвідчено.

Позивачу судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, причини неявки невідомі, від представника позивача адвоката Златі Д.С. надійшла заява, відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності та відстуності позивача, позов підтримують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі, надав заяву про визнання позову в які також просив розглянути справу у його відсутність.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засідання, 24 січня 2001 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна 1/2 частини житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу був укладений та зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний номер 6075 від 24 січня 2001 року.

Вказаний договір не був засвідченій нотаріально, проте відповідач за зазначеним договором передав позивачу у власність визначену у договорі 1/2 частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач сплатила за це відповідачу обумовлену у договорі вартість вказаної частки житлового будинку.

З 24 січня 2001 року ОСОБА_1 володіла, користувалася та розпоряджалася своєю 1/2 частиною житлового будинку, з того часу зазначене нерухоме майно у неї витребувано не було, вимог щодо його повернення не висувалося.

З годом, позивач вирішила зареєструвати в своєму будинку, чоловіка своєї доньки, однак для проведення цієї реєстрації, на підтвердження обставин, що позивач є власницею будинку, необхідно було надати витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, який вона на змогла надати, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна не було нотаріально посвідчено.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії наступних документів: договору № 6075 купівлі-продажу нерухомого майна від 24 січня 2001 року, технічного паспорту житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 р. положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003р., положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності й не мають подовжувального характеру, при розгляді справи необхідно керуватися положеннями ЦК 1963 р.

Відповідно до діючого на час укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна спеціального закону Закону України «Про товарні біржі», а саме ст. 15, не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущенних до обігу на товарній біржі.

Положення Інструкції «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб» передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу і міни, зареєстровані товарною біржею.

Відповідно до чинного на час укладання зазначеного договору купівлі-продажу ЦК УРСР (1963 року), а саме ст. 227, договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги призводить до недійсності договору ( статті 47 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 227 ЦК 1963р. передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Частиною 2 ст. 47 ЦК 1963р. встановлено, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст. 15 ЦК України 2004 р., кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 55 Конституції України, передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 220 ЦК України 2004 р., якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З наданих суду документів вбачається, що сторони повністю виконали умови договору, ОСОБА_1 правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє 1/2 частиною спірного нерухомого майна.

Таким чином, суд знаходить, що відсутність нотаріального посвідчення спірного договору у 2001 році, фактично свідчить про наявність обставин, для вирішення яких застосовуються положення ч.2 ст. 220 чинного ЦК України, а тому задовольняє позов повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 58, 81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 /третя особа Одеська товарна біржа/ про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяті днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова