Справа № 318/8/19
Номер провадження №2/318/197/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2020 р. м. Кам`янка-Дніпровська

Суддя Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Петров В.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янсько-Дніпровського відділу поштового зв`язку № 4 про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кам`янсько-Дніпровського відділу поштового зв`язку №4 про захист прав споживача. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 02.01.2019 року він прибув до відповідача з наміром подати на пошту два рекомендовані поштові відправлення на адресу судів, але особа, яка назвалась начальником поштового відділення зв`язку, відмовилася прийняту на пошту два конверти пославшись на відсутність марок. Не погоджуючись з діями працівника пошти позивач вимагав надати йому відповідну довідку, що було марним так як в довідці яку йому видали не зазначалося які і на яку адресу пошта відмовлялася прийняти для відправки конверти. Позивач змушений був подати заяву про злочин. Позивач зазначає, що відповідач порушив його права споживача послуг поштового зв`язку. Також наголошує на тому, що дії відповідача завдали йому перешкоди в професійної діяльності та матеріальні збитки у вигляді витрати часу та відрив від роботи, а також моральні травми так як відповідач відверто порушив права споживача, при цьому вів себе відверто хамські. Просить суд визнати протиправними дії відповідача у відмові прийняти 02.01.2019 року від ОСОБА_1 два рекомендовані поштові відправлення. Зобов`язати відповідача прийняти для пересилки поштою рекомендовані поштові відправлення від ОСОБА_1 . Стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 500,00 грн. та моральну шкоду в сумі 1000, 00 грн.

Ухвалою судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 21.10.2019 року було прийнято зазначену справу до свого провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку з сімейними обставинами, позов підтримав в повному обсязі.

Станом на 13 лютого 2020 року на позовну заяву від представника відповідача Акціонерного товариства «Укрпошта» до суду надійшли пояснення з яких вбачається, що Кам`янсько-Дніпровське відділення поштового зв`язку № 4 не є самостійною структурною одиницею, а є відособленим без балансовим виробничим підрозділом у складі Запорізької дирекції акціонерного товариства «Укрпошта», яка в свою чергу, відповідно до положення, не є юридичною особою, а виконує свої функції в якості філії Акціонерного товариства «Укрпошта» м. Київ. За таких обставин зазначений позивачем виробничий підрозділ є неналежним відповідачем по даній справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Кам`янсько-Дніпровського відділу поштового зв`язку №4 про захист прав споживача та просив визнати протиправними дії відповідача у відмові прийняти 02.01.2019 року від ОСОБА_1 два рекомендовані поштові відправлення. Зобов`язати відповідача прийняти для пересилки поштою рекомендовані поштові відправлення від ОСОБА_1 . Стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 500,00 грн. та моральну шкоду в сумі 1000, 00 грн.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,ч.2, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи позивач не надав суду належних та достатніх доказів того, оскільки на підтвердження та в обґрунтування заявлених позовних вимог не надано довідки виданої йому працівниками пошти, копії талону повідомлення про злочин відповідача № 32 на який посилається позивач.

Позивачем також не ставилося питання про витребування доказів, а лише зазначено, що відповідач надасть пояснення суду.

Що стосується вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 500, 00 грн. суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», під дію якого підпадають правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

АТ «Укрпошта», як український національний поштовий оператор здійснює свою діяльність відповідно до національного законодавства України та Всесвітньої поштової конвенції, яка ратифікована Україною.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про поштовий зв`язок», всі оператори незалежно від їх організаційно-правової форми користуються рівними правами і виконують однакові обов`язки відповідно до законодавства України, крім виключних прав і обов`язків національного оператора, визначених цим Законом. Оператори забезпечують доступ користувачів до інформації про тарифи, правила надання послуг поштового зв`язку, строки пересилання поштових відправлень, режими роботи об`єктів поштового зв`язку, заборонені до пересилання предмети, відповідальність операторів перед користувачами тощо.

Згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 (надалі - Правила), правила визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними (п. 1).

Оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів (п. 8).

Відповідно до п. 12 Правил поштові відправлення, поштові перекази поділяються на внутрішні (пересилаються в межах України) та міжнародні (пересилаються за межі України, надходять до України, переміщуються через територію України транзитом).

Згідно з п. 16 Правил поштові відправлення пересилаються наземним, водним або повітряним видом транспорту чи комбіновано.

Відповідно до п. 125 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі встановлення перевіркою факту невиконання чи неналежного виконання оператором поштового зв`язку обов`язків з надання послуг поштового зв`язку щодо пересилання реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу відправникові/адресату не пізніше десяти днів з дня встановлення перевіркою такого факту в об`єкті поштового зв`язку за місцем приймання або вручення поштового відправлення, прийняття поштового переказу або виплати коштів за ним виплачується відшкодування у розмірі, визначеному законом.

Як передбачено п. 129 Правил, оператор поштового зв`язку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового відправлення несе відповідальність перед користувачами послуг поштового зв`язку згідно із законом.

В свою чергу, згідно ст. 18 Закону України «Про поштовий зв`язок» за порушення законодавства у сфері надання послуг поштового зв`язку оператори несуть відповідальність згідно із законами України. Вартість попередньо оплачених користувачем послуг, що фактично не були йому надані, відшкодовується користувачеві у повному обсязі на підставі квитанції чи іншого документа про оплату цих послуг. У разі незгоди користувача з визначеним цією статтею розміром відшкодування питання про відшкодування завданих йому фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої вигоди через неналежне виконання операторами своїх зобов`язань, а також інші спори між користувачами та операторами розглядаються у судовому порядку.

За невиконання чи неналежне виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень, доручень користувачів щодо поштових переказів оператори несуть таку матеріальну відповідальність перед користувачами: за повну втрату (пошкодження) вкладення посилки з оголошеною цінністю, листа або бандеролі з оголошеною цінністю - відшкодування в розмірі суми оголошеної цінності поштового відправлення, вартості послуг поштового зв`язку та штраф у розмірі 25 відсотків вартості цих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлене договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, посилання позивача на те, що дії відповідача завдали йому перешкоди в професійній діяльності та матеріальні збитки у вигляді витрати часу та відрив від роботи, суд не може прийняти як доказ, оскільки вони не підтверджені документально.

У відповідності з частиною 2 статті 22 Закону України від 12.05.1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

В порушення вимог чинного законодавства, позивачем не надано належних доказів в обґрунтування моральної шкоди, а саме, не зазначено наявність моральної шкоди, які саме страждання зазнав позивач, не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та моральною шкодою, з яких обставин виходив позивач, визначаючи розмір компенсації.

Будь-яких інших фактичних даних та підтвердження їх доказами, що має значення для правильного вирішення справи, суд не встановив.

Враховуючи те, що позивач не підтвердив доказами протиправність дій Кам`янсько-Дніпровського відділу поштового зв`язку № 4, тому суд не знайшов підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги результат розгляду справи, а також те, що позивач на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» був звільнений від сплати судового збору за подачу даної позовної позиви, витрати зі сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 906, 1167 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про поштовий зв`язок», Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Кам`янсько-Дніпровського відділу поштового зв`язку № 4 про захист прав споживача - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Кам`янсько-Дніпровський відділ поштового зв`язку № 4 - місцезнаходження: п/і 71304, Запорізька область, м. Кам`янка-Дніпровська, вул. Зелена, 1.

Суддя В.В. Петров