Справа №295/7679/20
07.09.2020 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
Головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.
за участі секретаря Трикиши Ю. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,-
Відповідач не виконує свої зобов`язання з приводу виплати суми компенсації за затримку з виплати заробітної плати, посилаючись на відсутність коштів.
На підставі ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 06 липня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю (а.с. 15).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України та керуючись ст. 280 ЦПК, ухвалити заочне рішення у справі, визнавши причину неявки до суду представника відповідача не поважною
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 115, 116, 117, 236, 237-1 КЗпП України.
Судом встановлено, згідно копії трудової книги ОСОБА_1 від 18.08.2004 року була прийнята на посаду продавця 2ї категорії фірмового магазину за наказом від 16.08.2004 року, а наказом № 83 «б» від 12.03.2020 року була звільнена з посади за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України /а.с. 11-12/.
Частина перша ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
За нормами ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до норм ч. 1ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Частиною 1статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України,стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Розрахунок середнього заробітку проведено згідно Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08.02.1995 року №100 з врахуванням часу затримки розрахунку при звільненні, який становить 46 робочих днів та середньоденної заробітної плати позивача, що складає 362,26 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 840 грн. 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 206, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 року із змінами та доповненнями затверджено «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати",-
Стягнути з ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 1666,96 грн., за період з 17.03.2020 року по 15.06.2020 року, без без відрахувань податків та зборів.
Стягнути з ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод» на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.
Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: ДП «Житомирський лікеро-горілчаний завод» (адреса: м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 38, ідентифікаційний код 00375504).

Суддя: Н. Ф. Слюсарчук