РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року

м. Рівне

Справа № 570/5484/19

Провадження № 22-ц/4815/1049/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 липня 2020 року (ухвалене у складі судді Штогуна О.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу (розміру) стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить: збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 15 січня 2014 року по цивільній справі №1716/4918/2012, з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши їх спосіб стягнення з твердої грошової суми 600 грн. на кожну дитину щомісячно на частку від доходу в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, до досягненням дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 15 січня 2014 року з відповідача на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей стягуються аліменти в розмірі по 600 грн. на кожну дитину, щомісячно.

Враховуючи, що матеріальний стан відповідача змінився в зв`язку з офіційним працевлаштуванням, а також те, що розмір аліментів визначений вищевказаним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області значно менший, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, а саме в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, до досягненням дітьми повноліття.

Посилаючись на обґрунтування викладенні в позовній заяві, просить її задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 07 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу (розміру) стягнення аліментів задоволено повністю.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 15 січня 2014 року по справі №1716/4918/2012 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши їх спосіб стягнення з твердої грошової суми 600 (шістсот) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно на частку від доходу батька в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку ОСОБА_2 , щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи із дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що попередньо визначений судом розмір аліментів не може забезпечити гармонійного розвитку дітей та приймаючи до уваги ту обставину, що матеріальний стан відповідача змінився в кращу сторону, він є працевлаштованим має постійний і стабільний заробіток, суд вважав за необхідне збільшити розмір аліментів.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі заперечує проти висновку місцевого суду щодо покращення його матеріального становища. Пояснює, що теперішня його дружина є вагітною, а тому незважаючи на зміну його сімейного стану, не відбулося покращення його матеріального становища, оскільки він несе витрати по оренді житла, утримує дітей дружини, яка з 11 серпня 2020 року перебуватиме у декретній відпустці.

Вважає, що інтереси дитини в частині права на розмір аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму охороняються та гарантуються законом та не є підставою для ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів, оскільки законом визначено іншу процедуру стягнення таких коштів. На підтвердження таких тверджень покликається на правові висновки Верховного суду.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22 жовтня 2004 року та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20 березня 2009 року.

Діти проживають разом із матір`ю в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою №3260 виданою головою Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області 06 листопада 2019 року.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15 січня 2014 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти у розмірі по 600 грн. на кожну дитину, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви 14 листопада 2012 року і до досягнення дітьми повноліття.

В силу вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається із змісту рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 15 січня 2014 року розмір аліментів в сумі 600 грн. на кожну дитину, що стягується з відповідача, був визначений судом з урахуванням тієї обставини, що останній не був працевлаштованим та не мав постійного заробітку.

На даний час ОСОБА_2 є працевлаштованим, має постійну роботу і стабільний заробіток, що підтверджено ним в своїх поясненнях та довідкою № 014 від 27 лютого 2020 року, згідно якої останній працює на посаді охоронника в ТОВ "Епіцентр К" з 17 лютого 2017 року. У період з серпня 2019 року по січень 2020 року отримав заробітну плату в розмірі 71882 грн. 52 коп..

Враховуючи те, що попередньо визначений судом розмір аліментів не може забезпечити гармонійного розвитку дітей та приймаючи до уваги ту обставину, що матеріальний стан відповідача змінився в кращу сторону, оскільки він є працевлаштованим має постійний і стабільний заробіток, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про правомірність збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши їх спосіб стягнення з твердої грошової суми 600 грн. на кожну дитину, щомісячно на частку від доходу батька в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, до досягненням дітьми повноліття.

ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого майнового стану.

Твердження відповідача про погіршення його матеріального становища, з огляду на те, що теперішня його дружина є вагітною, на його утриманні перебувають двоє її дітей від іншого чоловіка, не можуть впливати на його обов`язок щодо належного матеріального забезпечення дітей від першого шлюбу. При цьому, судом врахована відсутність опікунських прав щодо дітей дружини відповідача.

Батьки не мають права збільшувати матеріальне забезпечення однієї дитини за рахунок зменшення такого утримання іншої.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 липня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.