Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/792/17

2/330/144/2020

"22" вересня 2020 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:

судді Ковальчук О.А.

за участю секретаря Шанцевої Н.В.,

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представників відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Якимівка Запорізької області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: об`єднана територіальна громада Якимівської селищної ради, неповнолітня ОСОБА_7 , орган опіки та піклування при Якимівській селищній раді про визнання заповіту недійсним,

встановив:

27.04.2017 року до Якимівського районного суду Запорізької області звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Чорноземненська сільська рада Якимівського району Запорізької області про визнання заповіту недійсним на тих підставах, що спадкодавець ОСОБА_8 на момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій, він був складений під впливом обману, для можливості отримання грошових коштів і приховання факту купівлі-продажу, складання заповіту не було вільним, не відповідало внутрішній волі матері. ОСОБА_8 мала намір продати земельну ділянку з метою відремонтувати будинок і мати якісь кошти на лікування. Відповідач ОСОБА_4 обіцяв купити земельну ділянку за хорошою ціною. Мати позивача була малограмотною жінкою, вона закінчила школу-інтернат, з трудом могла читати і вкрай рідко писала. Коли вона писала, робила багато орфографічних помилок. Крім того, вона втрачала орієнтацію в часі та просторі, страждала забудькуватістю, не могла висловлювати зв`язно свої думки. В лютому 2013 року вона сказала, що продала земельну ділянку, але гроші за нею відповідач ОСОБА_9 віддасть пізніше. Але грошових коштів вона від відповідача не отримала.

21.06.2017 року до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій він додатково зазначив, що зміст заповіту викликає у нього великі сумніви достовірності підпису та фрази «на мой проханя заповіт зописано секретар з моих слив вирно за допомогою загально принятих техничних засобив в Чорноземнєнській сильськиї раді о 10 годині 00 хвилі українською мовою я володію в обсязі достаньому для розуміння тексту ць ого документа» (викладено дослівно з заповіту), а також те що надрукований текст був сформулювати та продиктований моєю матерю секретарю сільської ради з наступних підстав: друкований текст, нібито сформульований та продиктований моєю матерю за стилем викладення різко відрізняється від тексту викладеного нібито його матерю власноруч; враховуючи її слабоумство його мати фізично не могла сформулювати та продиктувати надрукований у заповіті текст. Фрази з двох або трьох слів одночасно це було максимум що їй було під силу зробити; враховуючи те, що мати страждала слабоумством, вона фізично не змогла б сформулювати та написати власноруч таку довгу вище наведену фразу в заповіті. Отже при отриманні пенсії мати не могла поставити нормальний підпис, а тим більше скласти цілий заповіт. Впевнений і рукописний текст, і підпис, складені у заповіті нібито власноруч його матерю на самої справі складені від її імені іншою особою. Аналогічний висновок можливо сказати і про надрукований текст у заповіті. Його мати не могла бути автором заповіту від 14.02.2013 року, посвідченого секретарем Чорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області Козловою Н.В. Просить призначити посмертну судово-психіатричну експертизу, судову почеркознавчу експертизу та судову лінгвістичну (авторознавчу) експертизу.

29.11.2017 року Якимівський районний суд Запорізької області призначив посмертну судово-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_8 , судову почеркознавчу експертизу, судову лінгвістичну (авторознавчу) експертизу. У зв`язку з чим провадження у справі було зупинено на час проведення експертиз. 02.06.2020 року судом було поновлено провадження у справі.

Ухвалою Якимівського районного суду від 02.09.2020 року було відмовлено в призначення повторної судової лінгвістичної (авторознавчої) експертизи.

У судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити. Пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_8 .. ОСОБА_8 на праві власності належала земельна ділянка площею 10,94 га, розташована на території Чорноземненської сільської ради. Після смерті ОСОБА_8 позивач звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадку. Від нотаріуса він дізнався, що його мати склала заповіт, яким заповіла належну їй земельну ділянку відповідачу. Заповіт вона зробила в Чорноземненської сільської раді 14.02.2013 року. Посвідчила заповіт секретар Чорноземненської сільської ради Козлова Н.В. Позивач вважає цей заповіт незаконним за наступними обставинами. В 2013 році в родині позивача склалось дуже скрутне матеріальне становище - позивач ніде не працював, не міг влаштуватися, його мати постійно хворіла, будинок в якому вони жили знаходився в аварійному стані. Вони жили за рахунок маленької пенсії ОСОБА_8 , грошових коштів ледь вистачало на продукти харчування. ОСОБА_8 мала намір продати земельну ділянку з метою відремонтувати будинок і мати якісь кошти на лікування. Відповідач ОСОБА_4 обіцяв купити земельну ділянку за хорошою ціною. Мати позивача була малограмотною жінкою, вона закінчила школу-інтернат, з трудом могла читати і вкрай рідко писала. Коли вона писала, робила багато орфографічних помилок. Крім того, вона втрачала орієнтацію в часі та просторі, страждала забудькуватістю, не могла висловлювати зв`язно свої думки. В лютому 2013 року вона сказала, що продала земельну ділянку, але гроші за нею відповідач ОСОБА_9 віддасть пізніше. Але грошових коштів вона від відповідача не отримала. Мати позивача не мала жодного наміру складати заповіт на відповідача, оскільки було раніше обумовлено, що після смерті все її майно залишиться позивачеві. Позивач вважає, що складання заповіту не було вільним, не відповідало внутрішній волі спадкодавця та у момент його складання ОСОБА_8 не усвідомлювала значення своїх дій. ОСОБА_1 вважає, що даний заповіт, якщо і був складений то під впливом обману, для можливості отримання грошових коштів і приховання факту купівлі-продажу. Просить визнати заповіт недійсним на тих підставах, що мати ОСОБА_8 на момент вчинення заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати та відсутнє волевиявлення на складання такого заповіту.

Відповідач та його представники позовні вимоги не визнали в повному обсязі, пояснили, що заповіт ОСОБА_8 склала добровільно, та на момент вчинення заповіту усвідомлювала значення своїх дій. Представник відповідача ОСОБА_6 пояснила, що у своєму первісному позові та в уточненому позові позивач зазначає, що його мати ОСОБА_8 постійно хворіла, але на підтвердження цього ні до позовної заяви, ні під час розгляду справи по суті протягом трьох років не було надано жодних доказів. Спочатку ОСОБА_1 вказує, що його мати була малограмотною жінкою, закінчила школу-інтернат, з трудом могла читати і вкрай рідко писала. А коли вона писала, робила багато орфографічних помилок. У своєму уточнено позові позивач вже зазначає, що його мати була неграмотною жінкою, фактично не могла читати і писати, не могла нормально держати ручку у руці та страждала слабоумством. Було таке враження, що її розумовий розвиток зупинився на 10 роках. Вважає, що вищезазначені обставини, які є обґрунтуванням позовних вимог ОСОБА_1 істотно відрізняються, і не підтверджуються жодним доказом, а навпаки, спростовуються доказами, наданими суду з боку відповідача і третіх осіб. По-перше, до матеріалів справи була долучена копія трудової книжки ОСОБА_8 , з якої вбачається що у період з 1965 року до 1970 року вона працювала дояркою, потім у 1986 році - прачкою-посудомийкою і звільнена у 1999 році за власним бажанням. В трудовій книжці мається особистий підпис ОСОБА_8 . Як би ОСОБА_8 страждала слабоумством, з розумовим розвитком 10 років, навряд чи вона змогла би взагалі працювати, а тим паче на вищезазначених роботах. Такий діагноз передбачає насамперед диспансерний облік у лікаря-психіатра з визначенням групи інвалідності. Крім того, наявність таких діагнозів у подальшому приводить до визнання особи недієздатної з призначенням опікуна. Згідно довідки Якимівської районної лікарні ОСОБА_8 на диспансерному обліку не перебувала. І, як пояснили представники позивача у судовому засіданні, на інвалідності ОСОБА_8 також ніколи не перебувала. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 була пенсіонеркою за віком, і самостійно отримувала свою пенсію. ОСОБА_8 ніколи не була обмежена в дієздатності і не визнавалася недієздатною. Під час складання заповіту її дієздатність була підтверджена наданим нею паспортом громадянки України. Закон не вимагає витребування посадовою особою будь-яких інших довідок. Якби були якісь сумніви в її дієздатності, то посадова особа мала право відмовити у здійснені нотаріальної дії. На час складання заповіту у секретаря Черноземнінської сільської ради не було жодних сумнівів в дієздатності ОСОБА_8 ОСОБА_8 двічі приходила до сільської ради з наміром скласти заповіт, і вона чітко виклала своє волевиявлення, свій намір скласти заповіт саме в такій формі, і саме ОСОБА_4 . В перший раз у неї не було з собою документів, але секретар вислухала її, поставила навідні запитання, отримала відповіді на ці запитання, і роз`яснила ОСОБА_8 наслідки складання такого заповіту, а також можливість його зміни, або скасування. ОСОБА_8 уважно вислухала ОСОБА_10 , також задавала їй запитання, пішла, а потім повернулася з документами безпосередньо для складання заповіту. ОСОБА_11 знала ОСОБА_8 багато років, і у неї не було жодних сумнівів стосовно волевиявлення ОСОБА_8 . Вона чітко висловлювала свої думки, наміри і усвідомлювала їх значення. Крім того, як було з`ясовано з пояснень представників третіх осіб, та наданих ними в якості доказів документів, ОСОБА_8 неодноразово оформлювала в сільській раді інші правові документи, а саме заяви, довіреності та інше. Зокрема ОСОБА_8 була в реєстрах виборців и приймала участь в голосуваннях; ОСОБА_8 була опікуном неповнолітньої особи ОСОБА_12 , і для призначення її опікуном подавала власноруч написану заяву про це, а також інші необхідні для цього документ; ОСОБА_8 отримувала на поштовому відділенні не лише свою пенсію, а і пенсію свого чоловіка, та своєї доньки; ОСОБА_13 самостійно розпоряджалася отриманими нею грошовими коштами. Крім вищезазначеного, в судовому засіданні була допитана в якості свідка неповнолітня на той час ОСОБА_14 , 2001 року народження, яка є онукою ОСОБА_8 .. Як пояснила суду ОСОБА_14 , саме бабуся фактично виховувала її, тому що її мати сильно хворіла. Бабуся читала їй казки, читала газети; робила з нею уроки. Крім того, бабуся писала і на російській, і на українській мові. Да, вона робила помилки, але не часто. Бабуся рахувала гроші, розуміла їх вартість і відрізняла їх по купюрам, давала гроші ОСОБА_15 в школу. В той же час ОСОБА_15 зауважила, що саме її дядько ОСОБА_1 за розумовим розвитком не дуже розвинений і взагалі не вміє спілкуватися. Позовні вимоги не біли визнані ні Відповідачем, ні третіми особами, тому що заповіт був складений за волевиявленням ОСОБА_8 і згідно з вимогами закону. Представники Позивача стверджували, що ОСОБА_8 внаслідок свого психічного стану не розуміла значення своїх дій. За клопотанням представників по справі була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза. Висновки цієї експертизи не підтвердили обставини, на які посилався Позивач. Також по справі була проведена судова лінгвістична (авторознавча) експертиза. Висновку судової лінгвістичної (авторознавчої) експертизи № 18909 від 22.04.2020 року також не надає жодної підстави для визнання заповіту недійсним.

Представники третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Чорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області позовні вимоги не визнали, оскільки складання заповіту проводилося в приміщенні сільської ради секретарем цієї ради з дотриманням законодавства, крім того надали письмові заперечення проти позовних вимог (т. 1 а.с. 162). Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 02.05.2019 року замінено третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Чорноземненську сільську раду Якимівського району Запорізької області на правонаступника об`єднану територіальну громаду Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області (т.3 а.с.253) Представник третьої особи об`єднаної територіальної громади Якимівської селищної ради, судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що не вбачає підстав для визнання заповіту недійсним, просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства (т. 4 а.с. 3,120) .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_16 не заперечували проти визнання заповіту недійсним в судовому засіданні 21.09.2017 року, в подальшому третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_16 в судові засідання не з`являлися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за їх підступності не надходили.

05.09.2017 року в судовому засіданні без видалення до нарадчої кімнати суд залучив до участі у справі орган опіки та піклування при Чорноземненській сільській раді Якимівського району Запорізької області в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування при Чорноземненській сільській раді Якимівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (т.1 а.с.135).

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 02.05.2019 року замінено третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування при Чорноземненській сільській раді Якимівського району Запорізької області на правонаступника орган опіки та піклування при Якимівській селищній раді Якимівського району Запорізької області ( а.с.253 т.3). Представник органу опіки та піклування при Якимівській селищній раді в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, представників третіх осіб, свідків, оглянувши копію спадкової справи №126/2016 після смерті ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 47-62), суд прийшов до висновку, що позовні вимоги незаконні, необґрунтовані і не підлягають задоволенню за наступними підставами:

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с.4). Як позивач так і відповідач не заперечують, що після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 10,94 га, розташована на території Чорноземненської сільської ради що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ІУ-ЗП № 0180116 від 11 липня 2003 року (т. 1 а.с.5).

14.02.2013 року ОСОБА_8 на момент складання заповіту станом на 14.02.2013 року, розуміючи значення своїх дій та керуючи ними, маючи повну цивільну дієздатність, зробила заповітне розпорядження: «земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 10,94 гектарів, що розташована на території Чорноземненської сільської ради, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю IV-ЗП №018016 виданим Якимівською райдержадміністрацією 11 липня 2003 року, за реєстром №81, заповідаю ОСОБА_4 ». Заповіт посвідчено в приміщенні Чорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт записаний секретарем Чорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області Козловою Н.В. зі слав заповідача ОСОБА_8 .. Заповіт до підписання прочитаний у голос заповідачем ОСОБА_8 , власноруч підписаний нею у присутності секретаря Чорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області Козлової Н.В.. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №06 (т. 1 а.с.7). В судовому засіданні був оглянутий журнал реєстрації нотаріальних дій по Чорноземненській сільській раді Якимівського району Запорізької області, де на сторінці 18 під номером 6 була зареєстрована нотаріальна дія посвідчення заповіту ОСОБА_8 , в останній колонці якого міститься підпис ОСОБА_8 про одержання оформленого документу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що її бабуся ОСОБА_8 допомагала їй читати, вчила писати, рахувати та допомагала їй з уроками в начальних класах. Її бабуся читала їй казки також бачила, що вона читала газети. За час свого життя бабуся була спокійною та в лікарні не знаходилася. Зі своїм дядьком ОСОБА_17 мало спілкується.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що вона працює секретарем Чорноземненської сільської ради. На початку лютого 2013 року до не звернулася ОСОБА_8 з проханням посвідчити заповіт. Вона запитала у неї чи є в неї всі необхідні документи, також запитала на кого хоче скласти заповіт, на що ОСОБА_13 відповіла, що на ОСОБА_9 . Вона їй пояснила, що в неї є родичі але ОСОБА_8 наполягала на тому, щоб скласти заповіт саме на ОСОБА_9 . Через деякий час ОСОБА_19 знову прийшла без документів на майно на яке хоче скласти заповіт та паспорту. 14.02.2013 року ОСОБА_8 прийшла з документами, а саме паспортом і ідентифікаційним кодом і з копією державного акту про право власності на землю та копією паспорту ОСОБА_9 . В сільській раді є встановлений шаблон заповіту і ОСОБА_19 писала напис власноручно. Заповіт читали від початку до кінця, вона поставила посвідчувальний напис, а ОСОБА_8 його підписала, після чого внесла до Журналу реєстрації нотаріальних дій, склала витяг і внесла до алфавітної книги заповітів. Попередила її про можливість зміни або скасування заповіту. ОСОБА_8 була опікуном своєї онуки ОСОБА_20 , яка навчалася у школі інтернаті. ОСОБА_19 утримувала всю сім`ю, їй надавалися довіреності чоловіком, донькою, ходила до магазину за продуктами харчування, приймала участь у голосуванні на виборах де ставила свій підпис. З квітня 2017 року вона являється опікуном неповнолітньої ОСОБА_7 . До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_21 не зверталася, так як ОСОБА_15 була в дитячому таборі, а її власна присутність є необхідною при зверненні до нотаріуса.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснила, що вона прожила в селі Чорноземне 33 роки та добре знає сімю ОСОБА_13 . Їй відомо, що ОСОБА_23 віддала землю в оренду ОСОБА_24 . За час проживання в селі чорноземне їй відомо. що рамазан постійно допомагав пітовій грошима, дровами, продуктами. На той будинок де вони проживали він давав їй гроші в борг. Також давав їй гроші до 5000 гривень в борг. Її чоловік, син та донька ніде не працювали. Чоловік та син зловживали алкогольними напоями. Не вважає, що пітова ОСОБА_25 була слабоумною. Сестру позивача ОСОБА_26 баче вперше. ОСОБА_23 їй хвалилася, що вона склала заповіт на ОСОБА_24 . Окрім ОСОБА_24 їй в селі більше ніхто не допомагав. ОСОБА_25 була опікуном своєї онуки. Одного разу вона прийшла до ОСОБА_25 де її донька похвалилася, що ОСОБА_24 дав їм гроші за землю на купівлю будинку по АДРЕСА_2 . Потім ОСОБА_25 купила будинок по АДРЕСА_3 . Під час купівлі даного будинку вона також була присутньою та допомагала ОСОБА_25 рахувати гроші. Те, що ОСОБА_23 сама читала, писала чи рахувала гроші вона не бачила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснив, що він проживає в с. Чорноземне з 1996 року. Сім`ю ОСОБА_13 знає з 1996 року, а ОСОБА_24 з 2000 року. ОСОБА_13 неодноразово приходила до ОСОБА_24 на тік просити гроші, продукти. ОСОБА_13 деякий час працювала на фермі, мила бочки. Її чоловік та син зловживали алкогольними напоями. ОСОБА_25 слабоумністю не страждала, так як вона сама рахувала гроші. В магазині вона сама розраховувалася за продукти.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_28 пояснила, що вона працює головним бухгалтером на ТОВ «Візард» з 1999 року. ОСОБА_23 працювала на фермі, приходила отримувати заробітну плату. ОСОБА_13 часто приходила до ОСОБА_9 . Потім вона від неї дізналася, що та переписала землю на ОСОБА_9 , тому, що він їй постійно допомагає. ОСОБА_13 добре ставилася до ОСОБА_24 . Неодноразово бачила, як ОСОБА_9 давав їй гроші. ОСОБА_25 сама вела рахунок своїм грошам. Коли їй давали більше тисячі гривень то вона за них розписувалася. ОСОБА_23 мала нормальний вигляд та слабоумною не була. Часто їй пропонували завести господарство та ОСОБА_13 відмовлялася, мотивуючи тим, що її чоловік все винесе. Як часто вона просила гроші у ОСОБА_29 , не пам`ятає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_30 пояснив, що в с. Чорноземне він проживає з 1984 року. Добре знає сімю ОСОБА_13 , так як ОСОБА_25 постійно ходили до нього в магазин за продуктами та часто брали в борг. ОСОБА_25 сама розраховувалася за продукти та віддавала борги. Щоб віддати борг, вона ходила за грошима до ОСОБА_24 . Не вважає, що ОСОБА_23 страждала слабоумністю. Її чоловік ОСОБА_31 зловживав алкогольними напоями. Її син ОСОБА_32 працював по найму та також зловживав алкогольними напоями. За те, що вона брала в борг вона розписувалася. Набір продуктів відповідав приготуванню окремої страви. Гроші йому особисто не передавала, а передавала його дружині, так як на неї був оформлений магазин.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради №72 від 23.02.2018 року, відповісти на питання «Чи усвідомлювала ОСОБА_8 значення своїх дій та їх наслідки при складанні заповіту від 14.02.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №06, посвідченого секретарем Чорноземненської сільради Якимівського району Запорізької області Козловою Н.В.» не представляється можливим у зв`язку з відсутністю огляду лікаря психіатра та опису психічного стану під експертної, її інтелектуально-мнестичних функцій (т. 3 а.с.124-131).

Згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №5136-18 від 21.03.2019 року, рукописні записи та підпис від імені ОСОБА_8 в заповіті, складеному ОСОБА_8 , посвідченому 14.02.2013 року посвідченого секретарем Чорноземненської сільради Якимівського району Запорізької області Козловою Н.В. та зареєстрованому в реєстрі за №06, виконані однією особою, а саме ОСОБА_8 .. Виявлений комплекс діагностичних ознак в досліджуваних рукописних записах та підписі є нормою письмово-рухового навику ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 223-233).

Згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. Засл. проф.. М.С.Бокаріуса за результатами проведення судової лінгвістичної (авторознавчої) експертизи писемного мовлення №18909 від 22.04.2020 року, згідно якого автором та виконавцем рукописного тексту «На мой проханя заповіт записано секретарєм з моих слив вирно за допомогою загально принятих техничних засобив і Чорноземнєнській сільській раді о 10 годині 00 хвилин українською мовою я володию в обсязі достатньому для розуміні тексту ць ого докумєнта» в одному примірнику заповіту від 14.02.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №06, посвідченого секретарем Чорноземненської сільради Якимівського району Запорізької області Козловою Н.В., є різні особи. Ймовірно, рукописний текст виконаний під диктування або шляхом переписування із тексту-шаблону. Питання про те, чи є ОСОБА_8 одночасно автором надрукованого тексту, який починається словами «Я, гр.. ОСОБА_8 » та закінчується словами «о 10 голині 00 хвилин» та рукописного тексту, який починається словами «На мой проханя заповіт записано» та закінчується словами «розуміня тексту ць ого документа» у заповіті від 14.02.2013 року, не вирішувалось (т. 4 а.с.63-67).

В судовому засіданні експерт ОСОБА_33 пояснила, що в ході проведення судової лінгвістичної (авторознавчої) експертизи нею було встановлено, що автором та виконавцем рукописного тексту заповіту є різні особи. Ймовірно, рукописний текст виконаний під диктування або шляхом переписування із тексту-шаблону. Рукописний текст заповіту має багато граматичних помилок та російськомовних слів з використанням українських літер.

Згідно рішення виконавчого комітету Чорноземненської сільської ради №22 від 04.06.2003 року ОСОБА_8 призначено опікуном над неповнолітньою племінницею ОСОБА_34 , 1994 року народження (т.1 а.с. 171).

Пояснення свідків зі сторони позивача ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 стосовно того, що ОСОБА_8 була розумово відсталою мають характер припущення і не підтверджуються матеріалами справи. Так, дійсно, в матеріалах справи містяться дві довідки Якимівської Центральної районної лікарні: перша за № 763 від 27.06.2017 року, згідно якої ОСОБА_8 перебувала на обліку у лікаря-психіатра з 1995 року з діагнозом: легка розумова відсталість в ступені легкої дебільності (а.с. 106 т.1), друга № 1143 від 13.09.2017 року (а.с.155 т.1), в якій зазначено, що ОСОБА_8 на обліку у лікаря-психіатра не перебувала (а.с. а.с.155 т.1). Але відповідно до ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.105 призначення експертизи є обов`язковим, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Відповідно ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд враховує повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним, узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи, обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи, зокрема з поясненнями свідків з боку відповідача та наданих ним письмових та речових доказів, що у сукупності підтверджує здатність ОСОБА_8 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповітного розпорядження від 14.02.2013 року та відсутність підстав для визнання заповіту недійсним. Проведеною посмертною судово-психіатричною експертизою №72 від 23.02.2018 року не зроблено висновку про неспроможність ОСОБА_8 на момент вчинення заповіту 14.02.2013 року розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатностю. Згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи,які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивач не надав доказів того, що на час укладання заповіту мати внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна була усвідомлювати значення своїх дій та (або)керувати ними.

Надані позивачем докази у своїй сукупності не дають змоги дійти висновку про відсутність обставин, які викладені позивачем в обгрунтування своїх вимог.

Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним. При цьому визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином, слід прийти до висновку, що заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому недійсним заповіт може бути визнаний у випадках в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

В той же час, жодної з передбачених ст. 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.

Докази, надані представниками позивача стосовно внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань є неналежними доказом, оскільки не стосується предмета позовних вимог.

Докази, надані відповідачем в спростування обставин, викладених позивачем, суд вважає належними, допустимими та достатніми, щоб зробити висновок, що заповіт, який був зроблений ОСОБА_8 14.02.2013 року, та посвідчений секретарем Чорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області Козловою Н.В. відповідав вимогам статей 1233, 1234, 1247, 1248,1253,1257 ЦПК України. Позивач не довів ті обставини, що ОСОБА_8 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними під час укладання заповіту та волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 76, 77, 78, 79, 80, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 202, 203, 204, 209, 1233, 1234, 1247,1248, 1251, 1257 ЦК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: об`єднана територіальна громада Якимівської селищної ради, неповнолітня ОСОБА_7 , орган опіки та піклування при Якимівській селищній раді про визнання заповіту, укладеного 14.02.2013 року ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_4 , посвідченого секретарем Чорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області Козловою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №06, недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено 13.10.2020 року.

Суддя