Справа № 465/3435/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарях Ваврин М.М., Бандуровському Т.Я.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені), -

в с т а н о в и в :

06 грудня 2019 року за територіальною підсудністю з Франківського районного суду м. Львова до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_5 (який в подальшому змінив прізвище на ОСОБА_6 ) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені), у якій з врахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів та неустойки (пені), в розмірі 114452 грн., 94 коп., яка складається з основної заборгованості по сплаті аліментів у сумі 57226 грн. 47 коп. та неустойки (пені) у сумі 57226 грн. 47 коп.

Позивач позовну заяву обґрунтовує тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05 січня 2015 року (справа №466/8937/14-к) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. У даному вироку зазначено, що ОСОБА_2 згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07.04.2003 року у цивільній справі №2-1076/03 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак ОСОБА_2 знаючи, що згідно рішення суду, він зобов`язаний сплачувати аліменти, створеного боргу не погашав, на законні попередження державного виконавця не реагував та ухилявся від сплати аліментів. В судовому засіданні 05 січня 2015 року, в процесі розгляду кримінальної справи в суді ОСОБА_2 повністю визнав свою винуватість та зобов`язався сплатити повну суму виплат по аліментах до 30.12.2015 року, в розмірі 59780 грн., 47 коп. Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 05.01.2015 року не оскаржувався та набрав законної сили.

З урахуванням уточнених позовних вимог, станом на 31 грудня 2015 року заборгованість по аліментах у відповідача становить 57226 грн., 47 коп. та на даний час не погашена. Також представник у заяві про уточнення позовних вимог зазначає, що позивач ОСОБА_5 змінив прізвище на ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином позивач надав суду розрахунок про нарахування неустойки (пені) за період з 01.01.2016 до 31.12.2018. Починаючи з 01.01.2016 заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 57226,47 грн. + 1% за кожний день прострочення заборгованості. Один відсоток від 57226,47 становить 572,26 грн. Таким чином, кожен день прострочення виплати боргу додається до суми заборгованості у розмірі 572 грн. 26 коп. Розрахунок пені проведений лише за три роки, тобто з 2015-2018рр, так як розмір пені не може перевищувати розміру боргу. З 01.01.2016 по 31.12.2018 кількість днів становить 1096. Відповідно розмір пені буде становити: 572,26 грн. х 1096 днів = 627196 грн., 96 коп. Пеня не повинна перевищувати 100% суми заборгованості. Таким чином стягненню підлягає 57226 грн. 47 коп. як основного боргу + 57226 грн.,47 коп. пені = 114452 грн. 94 коп.

Враховуючи вищенаведене просить стягнути з відповідача 57226 грн. 47 коп. основної суми заборгованості та 57226 грн. 47 коп. неустойки (пені) за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Представник позивача Сидорець М.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду відповідь на відзив відповідача, у якому зазначає, що представник позивача погоджується з відповідачем, що ним було сплачено 2554,00 грн. до 30.12.2015 року, остання дата до якої відповідач зобов`язувався у вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 05.01.2015 погасити заборгованість, а не 2500,00 грн. як зазначає відповідач, відносно даного факту він уточнив свої позовні вимоги. Таким чином станом на 30.12.2015, до часу коли відповідач, відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 05.01.2015 зобов`язався виплатити повну суму виплат по аліментах, погашено борг в сумі 2554,00 грн., а не в сумі 1050 грн., як зазначалося в позовній заяві.

Відносно виплат, які здійснював відповідач після 31.12.2015р. представник позивача зазначає, що дані виплати не можуть зараховуватись як погашення боргу, так як боржник зобов`язав себе терміном погашенням такого, що закріплено вироком суду. Кошти надіслані після 31.12.2015р. навіть не перекривали % складової по боргу. Перекази проводились раз в місяць сумами, меншими ніж відсотки за день.

Відносно скрутного матеріального становища, то представник позивача зазначає, що відповідач зобов`язаний його покращувати, знаходити і час на хвору дружину та шукати додатковий заробіток, знаючи, що у нього є зобов`язання по вироку суду.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у задоволенні даного позову просили відмовити, 16.01.2020 року відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду було надіслано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що розрахунок заборгованості представлений позивачем є невірним, суми наведені у позовній заяві та долучених розрахунках не відповідають дійсним сумам, які відповідач сплачує позивачу на виконання свого боргу перед позивачем. Наявність свого боргу по сплаті нарахованих за рішенням суду аліментів на користь позивача - відповідач не заперечує. Зазначає, що в рамках кримінального провадження у 2015 році ним укладалась угода про примирення із матір`ю позивача - ОСОБА_7 . Оскільки мирова угода укладалась ним безпосередньо із матір`ю позивача - ОСОБА_7 , яка за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07.04.2003р. є стягувачем аліментів на користь сина ОСОБА_5 то, відповідно з 05 січня 2015 року суму заборгованості по аліментах в розмірі 59 780, 47 гривень він зобов`язаний сплатити саме їй як стягувачу за виконавчим документом і за умовами укладеної між ними угоди. На виконання вказаної угоди, він з січня 2015 року і до сьогодні постійно, регулярно щомісячно здійснює виплати на ім`я ОСОБА_7 поштовими електронними переказами, через систему ПАТ «Укрпошта» в рахунок погашення боргу за аліментами. На даний час виконавче провадження із примусового стягнення із заборгованості відповідача за аліментами не здійснюється і як відомо відповідачу таке вже давно закрито державним виконавцем. Однак, свій обов`язок із сплати заборгованості він виконує.

Відповідач надав суду квитанції про переказ коштів на ім`я ОСОБА_7 , а саме відповідачем з 17 січня 2015 року по 28 грудня 2015 року було здійснено 12 грошових переказів на загальну суму 2550 гривень; з 13 січня 2016 року по 12 грудня 2016 року ним здійснено 12 грошових переказів на загальну суму 2400 гривень; з 17 січня 2017 року по 18 грудня 2017 року ним було здійснено 11 грошових переказів на загальну суму 2200 гривень; з 11 січня 2018 року по 26 грудня 2018 року ним було здійснено 12 грошових переказів на загальну суму 2400 гривень; з 30 січня 2019 року по 27 грудня 2019 року ним було здійснено 9 грошових переказів на загальну суму 2400 гривень, з 01.01.2020 ним було здійснено один грошовий переказ на суму 200 грн.

Таким чином, в загальному за період з 17.01.2015р. по січень 2020 р. ним було погашено заборгованість за аліментами на загальну суму 12 150 гривень. Відтак, заборгованість за аліментами складає 47630,47 гривень.

Оскільки, стягувачем за виконавчим документом є саме ОСОБА_7 , так само як і за угодою про примирення у кримінальному провадженні, з якої встановлено остаточну суму заборгованості перед стягувачем є ОСОБА_7 , то відповідач вважає, що у випадку претензій з боку останньої щодо строків та порядку погашення заборгованості за вказаною угодою (оскільки виконавче провадження вже закрите) вимоги до нього може заявляти саме ОСОБА_7 а не його син як позивач у даному випадку.

Щодо стягнення з нього пені за прострочення заборгованості, відповідно до ст. 196 СК України, зазначає, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. За невиконання обов`язку із своєчасної сплати аліментів він 05.01.2015 року вже притягнутий до кримінальної відповідальності. При цьому позову про стягнення заборгованості за аліментами і притягнення відповідача до відповідальності за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) до відповідача не пред`являлося. В подальшому, із винесенням вироку суду та затвердженою судом угодою про примирення на відповідача було покладено обов`язок із сплати коштів на користь потерпілої ОСОБА_7 .

Зазначає, що на сьогоднішній день наявність згаданої вище поточної заборгованості обумовлена скрутним матеріальним становищем у його сім`ї. У його дружини ОСОБА_8 було діагностовано рак і призначено безтерміново третю групу інвалідності із ступенем обмеження до самообслуговування та до трудової діяльності. З огляду на такі обставини, дружина в зв`язку із хворобою не працює, живуть вони на її пенсію по інвалідності. Він доглядає за хворою дружиною і не може працювати на роботі із постійною зайнятістю, де б міг мати стабільний заробіток, фактично він тимчасово час від часу підробляє і має мінливий заробіток, якого вистачає лише на оплату комунальних послуг та утримання житла і на придбання продуктів харчування та ліків для дружини.

Оскільки з об`єктивних причин відповідач немає постійної роботи і немає постійного джерела доходу, відповідач сплачує на погашення боргу стільки коштів, скільки дозволяють йому фінансові можливості, тому його вини у виникненні поточної заборгованості немає, а отже й немає підстави застосовувати до нього неустойку (пеню). Крім того, з огляду на все наведене вище, вважає, що ОСОБА_5 є неналежним позивачем у цій справі. Просить у даному позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 серія НОМЕР_1 від 20.11.1997 року, виданого Грядівською сільською радою Жовківського району Львівської області, в графі батько зазначено ОСОБА_2 .

13.12.2013 ОСОБА_5 змінив своє прізвище на ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про зміну імені, серія НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції у Львівській області.

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05 січня 2015 року (справа №466/8937/14-к) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. У даному вироку зазначено, що ОСОБА_2 згідно рішення Жовківського районного суд Львівської області від 07.04.2003 року у цивільній справі №2-1076/03 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак ОСОБА_2 знаючи, що згідно рішення суду, він зобов`язаний сплачувати аліменти, створеного боргу не погашав, на законні попередження державного виконавця не реагував та ухилявся від сплати аліментів. В підготовчому судовому засіданні, в процесі розгляду кримінальної справи в суді, ОСОБА_2 підтримавши угоду про примирення, повністю визнав свою винуватість та зобов`язався сплатити повну суму виплат по аліментах до 30.12.2015 року, в розмірі 59780 грн., 47 коп. Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 05.01.2015 року не оскаржувався та набрав законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_2 , затвердженої вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05.01.2015 року зобов`язався до 30.12.2015 року сплатити повну суму виплат по аліментах 59780,47 коп. Відповідач до 30.12.2015 погасив заборгованість по аліментах у сумі 2554,00 грн., що не заперечувалося сторонами у справі. Таким чином сума заборгованості по аліментах станом на 31.12.2015 становить 57226 грн. 47 коп., яка станом на 31.12.2015 відповідачем погашена не була. Що стосується доводів відповідача про часткове погашення суми боргу по аліментах, а саме відповідачем надано суду квитанції відповідно до яких відповідачем сплачено борг за період з 13.01.2016 по 12.12.2016 у сумі 2400 грн., з 17 січня 2017 по 18.12.2017 у сумі 2200 грн., з 11 січня 2018 по 26.12.2018 у сумі 2400 грн., з 30 січня 2019 по 27.12.2019 у сумі 2400 грн., з січня 2020 у сумі 200 грн., у загальній сумі 9600 грн., то суд зазначає, що дані погашення відбувалися вже після закінчення строку зобов`язання, тобто після 30.12.2015 року, в той час як нарахування суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів здійснювалося з 01.01.2016 по 31.12.2018 та складали 627196 грн., 96 коп. Таким чином дані квитанції судом до уваги не бралися.

У відповідності до вимог ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідачем не наведено об`єктивних причин, які перешкоджали йому сплачувати аліменти на утримання дитини своєчасно. Натомість, наведені відповідачем обставини щодо неможливості влаштуватися на постійну роботу, оскільки доглядає за хворою дружиною мають суб`єктивний характер та не свідчать про відсутність вини в розумінні ст. 196 СК України.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Тобто, як роз`яснив ВСУ в своїй постанові № 6-94цс15 від 01.07.2015р., неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

В обґрунтування своїх вимог позивачем наданий розрахунок суми нарахованої неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, досліджений судом у судовому засіданні, який сумнівів та протиріч не викликає та складений відповідно до вимог ст. 196 СК України.

Розрахунок наведений за період з 01.01.2016 до 31.12.2018, та обчислюється наступним чином: один відсоток за один день від суми заборгованості 57226,47 грн., становить 572,26 грн. З 01.01.2016 по 31.12.2018 кількість днів становить 1096. Відповідно розмір пені за період з 01.01.2016 до 31.12.2018 буде становити: 572,26 грн. (один відсоток від суми заборгованості за один день) х 1096 днів (кількість днів прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2016 до 31.12.2018) = 627196 грн., 96 коп. Пеня відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України не повинна перевищувати 100% суми заборгованості. Таким чином стягненню підлягає 57226 грн. 40 коп. як основного боргу та 57226 грн.,40 коп. неустойки (пені).

Твердження відповідача, що ОСОБА_9 є неналежним позивачем, оскільки ОСОБА_2 зобов`язувався сплатити повну суму виплат по аліментах на користь його матері ОСОБА_7 на утримання дитини ОСОБА_5 , не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину є власністю дитини.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, таким чином з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1144 грн., 52 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 549 ЦК України, ст.ст.195, 196 Сімейного кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість по сплаті аліментів у сумі 57226 (п`ятдесят сім тисяч двісті двадцять шість) грн., 47 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 57226 (п`ятдесят сім тисяч двісті двадцять шість) грн., 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави - 1144 (одну тисячу сто сорок чотири) грн., 52 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 28.02.2020 року.

Суддя Р. Б. Єзерський