Провадження № 2/211/947/20
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
09 вересня 2020 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Зайцевої А.М.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Новабудова» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором, -
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06 грудня 2019 року цивільну справу передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони не з`явилися.
До суду надійшла заява позивача про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених в позовній заяві.
Представник відповідача звернувся до суду з відзивом на позов, в обґрунтування якого зазначено, що у зв`язку з матеріальними проблемами у підприємстві, які створили попередні власники, будівництво не було вчасно закінчено та будинок не введений в експлуатацію. Прострочення взятих на себе зобов`язань щодо закінчення будівництва, введення в експлуатацію будинку та передачі придбаної нерухомості покупцям в складі проекту за адресою: АДРЕСА_1 , настало ще у 2017 році, тобто за попереднього керівництва та за попереднього власника підприємства. У травні 2019 року у ТОВ «Торговий дім «Новабудова» змінились власники, які намагаються вивести підприємство з важкого економічного стану, створеного попередніми власниками та керівництвом з метою проведення розрахунків та виконання взятих на себе зобов`язань підприємством перед покупцями, що придбали нерухомість. ТОВ «Торговий дім «Новабудова» не заперечує права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 та буде намагатись виконати всі взяті на себе зобов`язання перед покупцями та постачальниками, як тільки покращиться економічний стан підприємства. До того ж зазначено, що позивач по справі не намагалась здійснити досудове врегулювання спору та не надсилала на адресу ТОВ «Торговий дім «Новабудова» будь-яких вимог щодо розірвання договору та повернення сплачених нею коштів згідно договорів.
Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Як встановлено судом, 06 грудня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Новабудова», як продавцем, та позивачем ОСОБА_1 , як покупцем, було укладено попередній договір № 06/12-2016 купівлі продажу майнових прав (а.с. 4-6 копія договору), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався передати у власність позивачу майнові права на квартиру в складі проекту за адресою: АДРЕСА_1 .
Предметом договору є майнові права на квартиру АДРЕСА_2 поверсі загальною площею 110,0 кв.м., які після набуття покупцем їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності (володіння, користування та розпорядження) на квартиру після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію та оформлення покупцем відповідних правовстановлюючих документів (державної реєстрації права власності).
Відповідно до пункту 1.3 договору, майнові права на квартиру за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту приймання-передачі квартири (як сукупності майнових прав), який є невід`ємною частиною цього договору. Акт приймання-передачі підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта будівництва у строк, визначений продавцем за умови повної оплати покупцем ціни майнових прав на квартиру. Факт повної оплати покупцем майнових прав на квартиру буде підтверджуватись наданням довідки. Квартира (як сукупність майнових прав) переходить до покупця після підписання акту приймання-передачі.
Пунктом 2.2. договору сторони погодили, що орієнтовний строк закінчення будівництва 30 грудня 2017 року. Орієнтовний строк прийняття об`єкта в експлуатацію 30 грудня 2017 року. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва в строк до 3 місяців і це не буде вважатися порушенням умов цього договору.
Ціна майнових прав покупця, що продаються за цим договором складає 783 000,00 грн., що еквівалентно 30 000,00 доларів США та може бути збільшена у зв`язку із збільшенням фактичної площі квартири за результатом будівництва або за результатами оплати квадратних метрів у розстрочку. Покупець сплачує продавцю ціну майнових прав у наступному розмірі та строки до 06.12.2016 покупець сплачує продавцю суму в розмірі 783 000,00 грн., що еквівалентно 30 000,00 доларів США. Остаточна ціна майнових прав визначається на момент здачі будинку в експлуатацію виходячи з фактичної площі квартири на підставі технічного паспорту на будинок. Після чого сторони проводять остаточні розрахунки. При цьому такий розрахунок проводиться протягом 10 робочих днів з моменту отримання технічного паспорту на будинок, виходячи з вартості на 1 кв.м. 350,00 доларів США від загальної площі квартири. Підставою для проведення розрахунків є фактичні дані про площу збудованої квартири та повідомлення про необхідність здійснення остаточного розрахунку із зазначенням суми доплати, яке вважатиметься додатковою угодою до цього договору (пункти 3.1. 3.3. договору).
Позивач, на виконання вищезазначених умов договору, сплатила Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Новабудова» суму 783 000,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру № 71, 73 та 78 від 06.12.2016, 12.12.2016 та 18.12.2016 на суми 260 000,00 грн., 263 000,00 грн. та 260 000,00 грн. (а.с. 8).
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договору та інші правочини.
Згідно статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (Відповідач) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від Відповідача виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 627,628 ЦК України).
Відповідно до статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.
У зазначеному договорі сторони обумовили конкретний строк закінчення будівництва 30 вересня 2017 року, право продавця змінити строк будівництва в односторонньому порядку в строк до 3-х місяців ( п. 2.2) при цьому відповідним чином повідомити про це другу сторону ( п. 7.4 договору), визначили розмір нерухомого майна, його місце знаходження ( п. 1.1.-1.2), ціну договору( 3.1-3.3.2), зобов`язання та відповідальність обох сторін( розділи 4-5 договору).
Отже оспорюваний договір про наміри за своїм змістом та істотними умовами відповідає вимогам статті 635 ЦК України, а тому є попереднім договором купівлі-продажу квартири.
Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також зокрема до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язані.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».
У частині третій статті 651 ЦК України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до частини четвертої статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
У пункті 3 частини третьої статті 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.
Тлумачення частини третьої статті 651, частини четвертої статті 653, пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України свідчить, що якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України (постанова Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі № 537/4259/15-ц (провадження № 61-592св20).
Враховуючи що відповідачем взяті на себе зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу майнових прав №06/12-2016 ТОВ «Торговий дім «Новабудова» ( п.2.2 договору) не виконав, позивач звернулась до відповідача з письмовою вимогою про виконання договору або повернення коштів (а.с. 9,10), на яку відповідач не відреагував, то є підстави вважати договір розірваним, а отже є підстави для застосування наслідків, встановлених ст. 1212ЦК України: отримані кошти у сумі 783 000,00 грн., які були сплачені позивачем, підлягають поверненню як безпідставно набуте майно.
Відповідно до пункту 5.3. договору у разі недотримання орієнтованого строку прийняття об`єкта будівництва понад три місяці від орієнтованого строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, відповідач сплачує позивачу штраф у розмір 1 % від суми ціни майнових прав на квартиру за кожні 90 днів прострочки. За перші 3 місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, визначеного п. 2.2. цього договору, штраф не сплачується.
Крім того, відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином та відповідно до закону, інших нормативно правових актів та умов договору.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України боржник, в силу взятого зобов`язання, повинен сплатити кредитору суму боргу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.
На підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача: 783 000,00 (сума боргу) грн. х 3% х 608 (кількість днів прострочення) / 365 (днів) = 39 128,55 грн.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 статті 81 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Доводи сторони відповідача про зміну власників товариства, матеріальні проблеми, не звернення ОСОБА_1 до відповідача щодо досудового врегулювання спору суд сприймає критично, зважаючи на відсутність обставин, передбачених розділом 6 договору № 06/12-2016 від 06.12.2016. Доказів на підтвердження викладеного у відзиві, як і щодо попереджень позивача про те, що будинок не введений в експлуатацію із зазначенням обставин порушень умов договору, відповідачем суду не надано, натомість позивач надала до суду докази направлення письмової вимоги відповідачу від 01.07.2019 щодо виконання умов договору (а.с. 9.10), яка залишена відповідачем без реагування, що підтверджується текстом відзиву на позов.
Інших доводів на спростування заявлених вимог, відповідачем не заявлено.
Враховуючи викладене, оскільки цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки в ході розгляду справи судом встановлено, що граничний термін виконання зобов`язання з закінченням будівництва, введення об`єкту в експлуатацію та передачі позивачу майнових прав на квартиру сплинув 30 грудня 2017 року, що свідчить про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки позивач положеннями статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 625,1046-1050, 1212 ЦК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -
позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Новабудова» на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 вересня 2020 р.

Суддя Н.Г.Середня