_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/947/115/20
УХВАЛА

22.10.2020

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю представника скаржника Крупки О.О.,

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю боржника ОСОБА_1 , суб`єкта оскарження Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

03 серпня 2020 року скаржник завернувся до суду зі скаргою, в якій просить: визнати дії державного виконавця такими що вчинені з порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відносно закінчення виконавчого провадження № 47295165 по боржнику ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа № 520/10403/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «УКРСИББАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 7677,21 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 13.05.2013 року становить 58075,62 грн. Визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 13.06.2016 року по боржнику ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа № 520/10403/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «УКРСИББАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 7677,21 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 13.05.2013 року становить 58075,62 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що виконавче провадження, з примусового виконання виконавчого листа № 520/10403/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «УКРСИББАНК» заборгованості за кредитним договором в розмірі 7677,21 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 13.05.2013 року становить 58075,62 гри. не може бути закінчено на підставі н. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції ЗУ від 1999 року), оскільки, державним виконавцем не було належним чином здійснено перевірку фінансового та майнового стану боржника.

Таким чином, вважає, що дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (правонаступником якого є Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), порушують законні права AT «УКРСИББАНК» та призводить до завдання AT «УКРСИББАНК» матеріальної шкоди, а також є такими, що явно порушили інтереси AT «УКРСИББАНК», як Стягувача у виконавчому провадженні.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даною скаргою.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник скаржника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Крупка Олена Олександрівна у судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Боржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у задоволенні скарги просили відмовити, вказуючи на її необґрунтованість та безпідставність.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/10403/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ( рахунок № НОМЕР_1 в AT «УкрСиббанк», м.Харків, МФО 351005, код 09807750) з ОСОБА_3 ( ІІН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) заборгованість за Кредитним договором в розмірі 7677,21 доларів США. Що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 13.05.13 року становить 58075,62 ( п`ятдесят вісім тисяч сімдесят п`ять грн. 62 коп.) грн. Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № НОМЕР_1 в AT «УкрСиббанк», м.Харків, МФО 351005, код 09807750) з ОСОБА_3 ( ІІН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (ІІН НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) в рівних частках судові витрати у розмірі 613,63 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Після набрання рішення законної сили, а саме 06 лютого 2015 року Київським районним судом м.Одеси було видано виконавчі листи №520/10403/13-ц, на підставі яких старшим державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Балалайкіною К.В. були відкриті виконавче провадження № 47295165 та № 47325002 в частині боржника ОСОБА_1 .

В подальшому, 13 червня 2016 року державним виконавцем Відділу була винесена постанова про повернення виконавчого документа № 520/10403/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 58 075, 62 грн. - стягувачу на підставі п. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження » (в редакції ЗУ від 1999 року).

Так, п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови) було передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче

провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

З листа Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі від 15.07.2020 року за № 40597 вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 520/10403/13-ц виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу на користь ПАТ «УкрСиббанк» було знищено через закінчення трирічного терміну його зберігання.

В оскаржуваній поставі державним виконавцем зазначено, що: згідно акту державного виконавця боржник за адресою, вказаною у виконавчому документі мешкає, але майно, належне до опису, не зберігає. Згідно даних АІПС "Автомобіль" та витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за боржником рухомого майна не зареєстровано. Згідно довідки АДБ боржник зареєстрований за адресою вказаною у виконавчому документі. Згідно довідки ДПС боржник на обліку в органах ДПС не перебуває, інформація щодо місця роботи боржника в ДРФО відсутня..Згідно довідки УПФУ боржник на обліку в управлінні не перебуває та пенсію не отримує. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником відсутнє зареєстроване нерухоме майно. Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_3 , яка є іпотечним майном ПАТ "УкрСиббанк". З метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника. Згідно Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", набравший чинності 11.06.2014 року , введено мораторій на примусове стягнення нерухомого житлового майна, визначеного в Законі.

Разом з тим, в листі Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі від 15.07.2020 року за № 40593 зазначено, що згідно перевірки АСВП та ЄДРВП було встановлено, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження № 47325002 з примусового виконання виконавчого листа № 520/10403/13-ц виданого Київським районним судом м. Одеси 06.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу на користь ПАТ «УкрСиббанк».

09.04.2015 року державним виконавцем Відділу була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 47325002.

26.05.2015 року державним виконавцем Відділу винесена постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника ВП № 47325002 та направлена на виконання до підприємства.

14.03.2016 року державним виконавцем Відділу винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції ЗУ від 1999 року). Виконавчий документ було направлено до Київського районного суда м. Одеси. Виконавче провадження було переданого на зберігання до архіву та в подальшому знищено через закінчення трирічного терміну його зберігання.

Отже можливо зробити висновок, що в період коли були відкриті виконавчі провадження: ВП 47295165 та ВП 47325002 боржник ОСОБА_1 отримував заробітну плату.

Однак, як зазначалось вище згідно даних АСВП, в рамках ВП № 47295165 постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника не виносилася.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про те, що закінчуючи виконавче провадження № 47295165державним виконавцем не було вжито всіх заходів стосовно належного виконання рішення суду.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 26 грудня 2003р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю боржника ОСОБА_1 , суб`єкта оскарження Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на дії державного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відносно закінчення виконавчого провадження № 47295165 по боржнику ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа № 520/10403/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «УКРСИББАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 7677,21 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 13.05.2013 року становить 58075,62 грн.

Визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 13.06.2016 року по боржнику ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа № 520/10403/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «УКРСИББАНК» заборгованості за кредитним договором в розмірі 7677,21 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 13.05.2013 року становить 58075,62 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.