КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/6576/17 Головуючий у суді І інстанції Марчук О.Л.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 липня 2020 року у справі за заявою акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Васильківського району Київської області, акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації Київської області, про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року АТ «Перший український міжнародний банк» звернулося до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, які були застосовані відповідно до ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2018 року у межах вказаної вище справи № 362/6576/17.

На обґрунтування заявлених вимог зазначено, що постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року було скасовано рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року в частині задоволених вимог про скасування рішення державного реєстратора та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора відмовлено. Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відпала необхідність в забезпеченні позову та змінились обставини, що зумовили його застосування. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 червня 2020 року, номер інформаційної довідки 213287142, заходи забезпечення позову, які були застосовані відповідно до ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2018 року, є діючими та не скасованими, що порушує права заявника як нинішнього власника спірного нерухомого майна.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 липня 2020 року у задоволенні заяви АТ «Перший український міжнародний банк» про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що цивільний процесуальний закон не передбачає можливості скасування заходів забезпечення позову, які судом не вживались в порядку статті 154 ЦПК України, а враховуючи, що докази вжиття заходи забезпечення позову у матеріалах справи відсутні, то і підстав для їх скасування немає.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, заявник через представника за довіреністю - адвоката Васильчикова І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи і порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Як на підставу своїх вимог посилається на те, що в судовому засіданні суду першої інстанції позивач визнавала, що заходи забезпечення позову були вжиті судом за її заявою та досі діють на підставі ухвали від 6 квітня 2018 року. У постанові Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2018 року також встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до суду із заявою, в якій просила забезпечити позов шляхом заборони проводити будь-які реєстраційні дії щодо спірної квартири та накласти арешт на вказане нерухоме майно, а ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2018 року її заяву задоволено та забезпечено позов у зазначеній справі № 362/6576/17. Тобто, обставини того, що ухвалою суду від 6 квітня 2018 року за заявою позивача вживалися заходи забезпечення позову не підлягають доказуванню відповідно до вимог статті 82 ЦПК України. Крім того, ухвала суду від6 квітня 2018 року мітиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявний запис про обтяження на її підставі, тому висновок суду першої інстанції про те, що судом не вживались заходи забезпечення позову не відповідають дійсності та спростовуються наданими доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити АТ «Перший український міжнародний банк» у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що вимоги заявника є невмотивованими і передчасними, адже спірна квартира і так юридично належить банку, а ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2020 року відкрито касаційне провадження за її касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року. Вважає, що дії заявника направлені на створення їй ще більших перешкод у відновленні права власності на нерухоме майно та призведе до неможливості виконання рішення суду після касаційного перегляду справи, а також утруднить спокійне проживання у спірній квартирі.

Відзиви інших учасників справи на апеляційну скаргу до суду не надійшли.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, що з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що у грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом, згідно з яким просила: визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Гавришкіна В.С. від 26 квітня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу), індексний номер: 35004135, вчинено о (16:46:40), номер запису про право власності 20210236, від 26 квітня 2017 року (16:15:32), реєстраційний номер об`єкта нерухомості 214, квартира, об`єкта житлової нерухомості; зобов`язати КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав, що здійснено на підставі рішення державного реєстратора КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Гавришкіна В.С. від 26 квітня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу), індексний номер: 35004135, вчинено о (16:46:40), номер запису про право власності 20210236, від 26 квітня 2017 року, (16:15:32), (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 214, квартира, об`єкта житлової нерухомості); поновити відомості про об`єкт нерухомого майна (чотирикімнатна квартира, загальна площа 60,30 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що передували скасованим записам; стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Скасовано рішення державного реєстратора КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Васильківського району Київської області Гавришкіна В.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35004135 від 26 квітня 2017 року, яким проведено державну реєстрацію за ПАТ «Перший Український міжнародний банк» права власності на квартиру АДРЕСА_2 . У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року в частині задоволених вимог про скасування рішення державного реєстратора скасовано. В цій частині ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора відмовлено. В іншій частині рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року залишено без змін. Вирішено питання судових витрат.

Розглядаючи заяву АТ «Перший український міжнародний банк» про скасування заходів забезпечення позову, які були застосовані відповідно до ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2018 року, суд першої інстанції з матеріалів даної цивільної справи № 362/6576/17 вбачав, що під час розгляду позову ОСОБА_1 суд не застосовував заходів забезпечення позову, зокрема, будь-які судові рішення, у тому числі датовані 6 квітня 2018 року, про застосування заходів забезпечення позову в матеріалах справи відсутні. Також відсутній і протокол судового засідання з розгляду питання про забезпечення позову до передачі справи на розгляд судді Марчуку О.Л., а протокол судового засідання від 6 квітня 2018 року (дата, якою нібито датовано ухвалу про забезпечення позову) не містить відомостей про розгляд судом у такому судовому засіданні саме 6 квітня 2018 року питання про забезпечення позову. Крім того, в матеріалах справи до передачі справи на розгляд судді Марчуку О.Л., також відсутня і заява позивача, за якою нібито вжито заходи забезпечення позову ухвалою суду від 6 квітня 2018 року.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи оригіналу процесуального документу, яким було вжито заходи забезпечення позову, суд першої інстанції вважав, що об`єктивно позбавлений можливості вирішити питання щодо скасування таких заходів.

Однак із такими висновками суду колегія судів повністю погодитися не може.

За змістом статей 149, 150 ЦПК України метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 10 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, при задоволенні позову суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області віл 18 червня 2018 року за клопотанням представника АТ «Перший український міжнародний банк» за довіреністю - Хобти Д.О. було закрито провадження у даній справі (а.с. 97, т. 1).

У зв`язку з цим, представник банку звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих відповідно до ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2018 року (а.с. 98-102, т. 1).

При цьому до заяви представник додала копію вказаної вище ухвали, згідно якої заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено провадити будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_2 , яка наразі є власністю ПАТ «Перший український міжнародний банк» (реєстрація проведена державним реєстратором КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Гавришкіним В.С. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з відкриттям розділу, індексний номер: 35004135 від 28 квітня 2017 року (16:46:40), номер запису про право власності 20210236, від 26 квітня 2017 року (16:15:32), реєстраційний номер об`єкта нерухомості 214, квартира, об`єкта житлової нерухомості. Підстава виникнення права власності: вимога про прийняття предмету іпотеки № 61-05-332/1, від 25 квітня 2014 року. Договір іпотеки № 4994426 № 5459, від 18 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Миронюк О.В.; Кредитний договір № 4975779 від 18 вересня 2006 року, повідомлення про вручення поштового відправлення № б/н від 29 квітня 2014 року, видавник: Укрпошта). Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4).

22 червня 2018 року Васильківськівський міськрайонний суд Київської області постановив ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою цього ж суду від 6 квітня 2018 року у справі № 362/6576/17.

Позивач звернулася з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу суду від 22 червня 2018 року, до якої, серед іншого, додала копії клопотань про забезпечення позову, на підставі яких суд постановив ухвалу від 6 квітня 2018 року про забезпечення позову (а.с. 131-136, т. 1).

Постановою Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2018 року скасовано та прийнято постанову, якою відмовлено ПАТ «Перший український міжнародний банк» у скасуванні заходів забезпечення позову у справі (а.с. 198-201, т. 1).

Під вирішення цього питання судами було встановлено, що позивач зверталася до суду із заявою, в якій просила забезпечити позов шляхом заборони проводити будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначеної квартири та накласти арешт на вказане нерухоме майно, а ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено та забезпечено позов у зазначеній справі № 362/6576/17.

Сама ОСОБА_1 при розгляді справи не заперечувала того факту, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2018 року вживалися заходи забезпечення позову за її клопотанням у вигляді заборони вчиняти пені дії та накладення арешту на нерухоме майно, що належало банку.

Відповідно до положень статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Рисовський проти України» (29979/04) від 20 жовтня 2011 року зазначав, що «державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», пункт 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» заява № 32457/05, пункт 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Тріо проти Хорватії», заява № 35298/04, пункт 67, від 11 червня 2009 року)».

Відмовляючи у скасуванні заходів забезпечення позову, суд першої інстанції вищевказані обставини, що встановленні судами, та наявні у матеріалах справи письмові докази належним чином не дослідив, не перевірив причини відсутності у справі оригіналу ухвали про забезпечення позову, чи розглядалося дане питання в судовому засіданні та чи формувалися виділені матеріали справи (контрольне провадження) для розгляду заявленого позивачем питання про забезпечення позову, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про те, що судом не вживались заходи в порядку статті 154 ЦПК України, у зв'язку з чим їх скасування неможливе.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2018 року про забезпечення позову була надіслана судом 18 квітня 2018 рокута оприлюднена 23 квітня 2018 року, а відтак, з урахуванням положень частини 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», з цієї дати була відкритою для безоплатного цілодобового доступу.

Крім того, відповідно до інформаційної довідки № 213287142 від 19 червня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис № 26004478 про обтяження квартири АДРЕСА_2 у вигляді арешту нерухомого майна, внесений державним реєстратором Васильківської РДА Київської області Галай К.В. 17 квітня 2018 року на виконання ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2018 року у справі № 362/6576/17 (а.с. 9, 10, т. 3).

Постановляючи ухвалу, місцевий суд не врахував, що предметом судового розгляду було саме питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі відповідної ухвали суду, а не скасування цієї ухвали, що відноситься до компетенції суду вищої інстанції, відтак, з урахуванням того, що застосовані заходи є діючими, хоча потреба в забезпеченні позову відпала у зв`язку набранням законної сили судових рішень про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, суд безпідставно відхилив заяву відповідача про скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, у даному випадку змінились обставини, що зумовили застосування заборони вчиняти певні дії та накладення арешту на спірне нерухоме майно, адже такі заходи були вжиті судом з метою забезпечення виконання потенційного рішення суду про задоволення позову, а з урахуванням того, що розгляд справи закінчено ухваленням рішень суду по суті спору не на користь позивача, подальша їхня дія може призвести до порушення прав заявника як нинішнього власника квартири, право власності якого не скасовано.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції, не з`ясувавши усіх обставин, що мають процесуальне значення при вирішенні питання щодо скасування заходів забезпечення позову та не визначившись з характером спірних правовідносин, дійшов помилкового висновку про те, що у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи оригіналу процесуального документу, яким було вжито заходи забезпечення позову він об`єктивно позбавлений можливості вирішити питання щодо скасування таких заходів.

Посилання позивача на те, що вона оскаржила постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року в касаційному порядку не мають значення для вирішення заявленого питання, оскільки постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття (стаття 384 ЦПК України).

Колегія суддів враховує складну ситуацію, яка згідно доводів позивача склалася навколо спірної квартири, проте за обставин даної справи збереження вжитих заходів забезпечення є неможливим. При цьому позивач вправі захисти свої права, свободи та інтереси в будь-яких інший спосіб, встановлений законом.

Позивач також заявляла під час апеляційного перегляду справи клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі до закінчення розгляду даної справи судом касаційної інстанції, однак за роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», які містяться в абзаці 7 пункту 33 постанови № 2 від 12 червня 2009 року, підставою зупинення провадження у справі не може бути касаційне оскарження попередніх судових рішень у справі. Тобто, чинним процесуальним законом не передбачено зупинення провадження у справі у зв`язку з поданням касаційної скарги на судове рішення у цій же справі.

За таких обставин, оскаржувана ухваласуду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви АТ «Перший український міжнародний банк» не відповідає матеріалам справи та вимогам статей 260, 263 ЦПК України, вона постановлена з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм процесуального права, що в силу статті 376 ЦПК України є підставою для її скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову у даній справі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 1 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у цивільній справі № 362/6576/17 за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Васильківського району Київської області, акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації Київської області, про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, які були вжиті на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.А. Голуб

Д.О. Таргоній