Дата документу 09.09.2020 Справа № 310/4445/17
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 310/4445/17Головуючий у 1-й інстанції Крамаренко А.І..
Пр. № 22-ц/807/302/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.,

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» (надалі ТОВ «ФК «ПОЗИКА») до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «ПОЗИКА» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с.2-4), в якому просило у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ПОЗИКА» за кредитним договором №0 від 13 червня 2008 у розмірі 2805494,84 грн. (з яких: заборгованість за тілом кредиту (гривневий еквівалент) 1372551,96 грн., заборгованість за процентами (гривневий еквівалент) 1432942,88 грн.), звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки 0/З, посвідченим 13 червня 2008 року приватним нотаріусом Бердянського міською нотаріального округу Запорізької області - Дмитренко М.Р., зареєстрованим в реєстрі за номером 1201, що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом надання ТОВ «ФК «ПОЗИКА» права на продаж предмета іпотеки - нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , будь-якій особі-покупцеві в порядку, визначеному ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», за ціною 814565,00 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПОЗИКА» всі судові витрати.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Крамаренко А.І. (т.с. 1 а.с. 52).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 54) відкрито провадження у цій справі.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 жовтня 2017 року (а.с. 78-79) позовні вимоги ТОВ «ФК «ПОЗИКА» у цій справі задоволено.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року (т.с. 1 а.с. 153-154) вищезазначене судове рішення скасовано судом першої інстанції в порядку задоволення заяви відповідача про його перегляд.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року (т.с. 1 а.с. 189-191) у задоволенні позову ТОВ «ФК «ПОЗИКА» у цій справі відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ТОВ «ФК «ПОЗИКА» у своїй апеляційні скарзі (т.с. 1 а.с. 197-207) просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 1 а.с. 211).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 221), апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 08 січня 2020 року, справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 1 а.с. 223), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 230) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання сторони відповідача (т.с. 1 а.с. 229).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 26 лютого 2020 року, не відбувся та був відкладений в режимі відеоконференції (т.с. 1 а.с. 237, 239) в порядку задоволення першого клопотання позивача ТОВ «ФК «ПОЗИКА» про його відкладення (т.с. 1 а.с. 232).

В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (т.с. 2 а.с. 4-5).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 01 квітня 2020 року, не відбувся та був відкладений (т.с. 2 а.с. 8) в порядку задоволення другого клопотання позивача ТОВ «ФК «ПОЗИКА» про його відкладення, на цей раз, у зв`язку із карантином через епідемію коронавірусу в Україні (т.с. 2 а.с. 6).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» в редакції Закону № 540-IX, якій набрав чинності з 02.04.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.

Позивач ТОВ «ФК «ПОЗИКА» втретє (т.с. 2 а.с. 15) та відповідач ОСОБА_1 вперше (т.с. 2 а.с. 16) подали апеляційному суду клопотання про відкладення розгляду цієї справи.

Проте, розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 03 червня 2020 року, не відбувся та був відкладений оскільки суддя-доповідач перебувала на лікарняному з 17.05.2020 року по 03.06.2020 року включно (т.с. 2 а.с. 17), з урахуванням відпустки судді-доповідача (т.с. 2 а.с. 29).

Ухвалою апеляційного суду розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції (т.с. 2 а.с. 22).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у судовому засіданні 09 вересня 2020 року доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, у тому числі: - представника позивача ТОВ «ФК «ПОЗИКА» - Кузюкова К.А. (т.с. 2 а.с. 30-34), відповідача ОСОБА_1 та представника останньої адвоката Дон В.О. (т.с. 1 а.с. 93), які у тому числі на запитання апеляційного суду зазначали, що:

- ТОВ «ФК «ПОЗИКА» не застосовував позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним договором шляхом продажу ним предмета іпотеки будь-якій особі в порядку, визначеному ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», що передбачений іпотечним договором, до ОСОБА_1 з приводу укладення будь-якого договору не звертався,

- рішення суду про стягнення заборгованості з відповідача на користь кредитора за вищезазначеним кредитним договором відповідачем не виконано,

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ТОВ «ФК «Позика» підлягає частковому задоволенню у цій справі з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1), …змінити рішення (п.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України в редакції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для …зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд, першої інстанції, правильно відмовляючи позивачу у задоволенні його позову у цій справі, керувався ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268 ЦПК України, проте, помилково виходив лише із недоведеності позивачем загального розміру заборгованості (вимог) та всіх її складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Тому, правове обґрунтування відмови у задоволенні позову позивача (мотивувальна частина рішення) у цій справі підлягає зміні з таких підстав.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідно до укладеного договору з АКІБ «УкрСибБанк» № 0 від 13 червня 2008 року (т.с. 1 а.с. 5-22) ОСОБА_1 отримала споживчій кредит у розмірі 80000,00 доларів США на строк до 12 червня 2015 року під 13,5 % річних.

Для забезпечення виконання зобов`язань між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСибБанк» укладений іпотечний договір 0/З (т.с. 1 а.с. 23-26), посвідчений 13 березня 2008 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Дмитренко М.Р., зареєстрований в реєстрі за номером 1201. Відповідно до Договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і складається з: основна будівля цегляна, загальною площею 21,7 кв. м, зазначена у плані літерою «А», прибудова шлакоблочна - 18,2 кв. м літерою «а», тамбур цегляний - 4,1 кв. м - літерою «а1», основна будівля шлакоблочна, личкована цеглою - 18,7 кв. м, літерою «А1», вбиральня дерев`яна личкована пластиком - літерою «Б», замощення - бетонна плитка №I, основна будівля ракушняк; цегла 92,2 кв. м, - літерою «А2».

24 листопада 2016 року між Банком та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАКТИВ» укладений договір факторингу № 48 (т.с. 1 а.с. 27-31), відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ». 28 листопада 2016 року між Банком та ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» укладено Договір про відступлення права грошової вимоги № 1 за Договорами іпотеки до Договору Факторингу № 48 від 28 листопада 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований за номером 4206, відповідно до якого було право вимоги за Договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ».

28 листопада 2016 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» укладений договір факторингу № 48/1 (т.с. 1 а.с. 32-46), відповідно до якого право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ПОЗИКА». 20 грудня 2016 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВИ» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» укладено договір про відступлення права грошової вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Юдіним М.А., зареєстрований за номером 1160, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ПОЗИКА».

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного Запорізької області від 08 квітня 2014 року (т.с. 1 а.с. 47-48), а у подальшому заочним рішенням Бердянського міськрайонного Запорізької області від 29 лютого 2016 року (т.с. 1 а.с. 169-170, 233-236) у справі № 310/13620/13-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк», як правонаступника АКІБ «УкрСиббанк», стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором станом на 22.11.2013 року у загальному розмірі 71618,81 доларів США, що становить 572449,17 грн., яка складається з: кредитної заборгованості 53355,98 доларів США, що становить еквівалент 426474,35 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 14127,81 доларів США, що становить еквівалент 112923,59 грн.; пені за прострочення сплати по кредиту 2881,88 доларів СШП, що становить еквівалент 23034,87 грн., пені за прострочення сплати процентів -1253,14 доларів США, що становить еквівалент 10016,36 грн.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року у справі № 310/13620/13-ц заяву ТОВ «ФК «ПОЗИКА» задоволено, замінено стягувача ПАТ УкрСиббанк» правонаступником ТОВ «ФК «ПОЗИКА».

Проте, виданий на виконання цього рішення про стягнення заборгованості виконавчий лист у справі № 310/13620/13-ц (т.с. 1 а.с. 162) відповідачем не виконаний.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Звертаючись до суду з даним позовом (т.с. 1 а.с. 3), позивач посилався на наявність заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «ПОЗИКА» в розмірі 2805494,84 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в гривневому еквіваленті становить 1372551,96 грн.; заборгованість за процентами 1432942,88 грн.

На підтвердження наявності зазначеної вище заборгованості позивачем надано витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 48/1 від 28 листопада 2016 року (т.с. 1 а.с. 41).

Проте, з таким розміром вищезазначеної заборгованості відповідача перед позивачем за вищезазначеним кредитним договором суд першої інстанції правильно у цій справі не погодився, у тому числі з посиланням на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після … пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове стягнення заборгованості згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позикодавця забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18, яка є обов`язковою для застосування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Кредитор при стягненні заборгованості з ОСОБА_1 за вищезазначеним рішенням суду у справі № 310/13620/13-ц:

- змінив строк виконання основного зобов`язання на 22.11.2013 року, тому безпідставними у цій справі є будь-які нарахування позивачем відповідачу заборгованості у вигляді відсотків після цієї дати, окрім в порядку ст. 625 ЦК України, проте, позивач у цій справі вимог в порядку ст. 625 ЦК України не заявляв,

- та остаточно не просив погашати заборгованість у доларах США, а саме у гривні України; виконавчий лист судом на виконання цього рішення був виданий саме на суму заборгованості у гривні України - 572449,17 грн. (з урахуванням сум пені т.с. 1 а.с. 162).

Кредитор зазначені рішення та виконавчий лист у суді не оскаржував, погодився, останнє є чинним на теперішній час; належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Тому, безпідставним є розрахунок позивача у цій справі (т.с. 1 а.с. 3) про звернення стягнення заборгованості у цій справі на предмет іпотеки в рахунок погашення іншої заборгованості за тілом кредиту та відсотками у гривневому еквіваленті за іншим курсом долару США в інших сумах, оскільки кредитор не має права на стягнення будь-якої курсової різниці з відповідача у цій справі.

Таким чином, позивач у цій справі міг би просити звернути стягнення на предмет іпотеки (нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ) в рахунок погашення заборгованості відповідача ОСОБА_1 за вищезазначеним кредитним договором (в межах позовних вимог позивача) лише станом на 22.11.2013 року у загальному розмірі 539397,94 грн., яка складається з: кредитної заборгованості 53355,98 доларів США, що становить еквівалент 426474,35 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 14127,81 доларів США, що становить еквівалент 112923,59 грн.

Оскільки, пеня (на яку кредитор мав у цій справі звернути стягнення також): - за прострочення сплати по кредиту 2881,88 доларів США, що становить еквівалент 23034,87 грн., - за прострочення сплати процентів -1253,14 доларів США, що становить еквівалент 10016,36 грн., не була предметом позовних вимог позивача у цій справі взагалі.

Позовна давність стороною відповідача до будь-якого розміру заборгованості у цій справі у суді першої інстанції не заявлялась, не була предметом розгляду суду першої інстанції, а тому не може бути і не є предметом апеляційного перегляду у цій справі в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України.

Вартість вищезазначеного предмета іпотеки складає 814565,00 грн. (т.с. 1 а.с. 23 зворот).

Проте, має місце правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29 травня 2019 року у справі ЄУН № 310/11024/15, та який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, на який посилалась сторона відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції у цій справі (т.с. 1 а.с. 163-168), та на який суд першої інстанції, правильно відмовляючи по суті позивачу у зверненні стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, не звернув належної уваги та не врахував останній, за змістом якого:

«…Відповідно до статей 12 і 33 Закону одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили…».

Так, суд першої інстанції не звернув належної уваги, що вищезазначений іпотечний договір ОСОБА_1 із Банком, правонаступником якого є позивач, містить у п. 5 застереження про задоволення вимог іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання у спосіб, якій позивач просив застосувати у цій справі за рішенням суду (т.с. 1 а.с. 24).

За таких обставин, суд першої інстанції мав відмовити позивачеві у зверненні стягнення на вищезазначений предмет іпотеки вартістю 814565,00 грн. в рахунок погашення наявної непогашеної заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 22.11.2013 року у загальному розмірі 539397,94 грн., яка складається з: кредитної заборгованості 53355,98 доларів США, що становить еквівалент 426474,35 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 14127,81 доларів США, що становить еквівалент 112923,59 грн. у спосіб продажу цього предмету іпотеки (нежитлової будівлі) будь-якій особі-покупцеві в порядку, визначеному ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» через неналежність обраного позивачем у цій справі способу захисту, якій є позасудовим.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ТОВ «ФК «ПОЗИКА» лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ПОЗИКА» слід задовольнити частково, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року у цій справі слід змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.

В разі задоволення апеляційної скарги позивача ТОВ «ФК «ПОЗИКА» у цій справі лише частково при вищевикладених обставинах, останнє в силу вимог ст. 141 ч.ч.1, 13 ЦПК України не має права на компенсацію за рахунок відповідача ОСОБА_1 будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що кредитор не позбавлений права у подальшому звертатись до суду з позовом до боржника про звернення стягнення на вищезазначений предмет іпотеки, але в рахунок погашення вищезазначеного визначеного апеляційним судом у цій справі розміру заборгованості боржника за вищезазначеним кредитним договором, якщо останній не буде погашений боржником, але в іншій передбачений законом спосіб звернення стягнення.

Керуючись ст.ст. 12, 81-82, 89, 141, 367-368, 371 372, 374 - 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 вересня 2019 року у цій справі змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 11.09.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.