ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5406/20 Справа № 439/1103/12 Суддя у 1-й інстанції - Шумська О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 439/1103/12

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

заявник прокурор Софіївського району Дніпропетровської області в інтересах громади Миколаївської сільської ради, правонаступником якої є Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2012 року, яке ухвалене суддею Шумською О.В. у селищі Софіївка Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 27 червня 2012 року, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2012 року Прокурор Софіївського району Дніпропетровської області в інтересах громади Миколаївської сільської ради, правонаступником якої є Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області, звернувся до суду в інтересах держави в особі територіальної громади Миколаївської сільської ради з заявою про визнання спадщини відумерлою, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після його смерті залишилася спадщина право на земельну частку (пай). Спадкоємці померлого із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом термін до нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини, не зверталися, а тому просить спадщину право на земельну частку (пай), що залишилася після померлого ОСОБА_2 визнати відумерлою та передати у власність Миколаївської сільської ради.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2012 року заяву задоволено.

Визнано спадщину у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 7,49 умовних кадастрових гектарів, з колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 133742,58 грн. на підставі сертифіката серії ДП №316743, виданого на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 95-р від 20.04.1997 року на ім`я ОСОБА_2 відумерлою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та неврахування того, що на момент смерті ОСОБА_2 з ним проживав його син ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину після смерті батька. У 2016 року ОСОБА_3 помер та його син заявник ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правоустановлюючих документів на спадкове майно, після чого він довідався про те, що спадщина діда була визнана відумерлою в судовому порядку.

Крім того, зазначає, що прізвище його діда ОСОБА_4 , а не ОСОБА_5 , про що зазначено й у свідоцтві про смерть останнього, у зв`язку з чим він буде звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності останньому правоустановлюючого документу на земельну ділянку, оскільки сертифікат на землю (пай) видавався на прізвище ОСОБА_5 , тобто містить помилку.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_1 ОСОБА_6 та адвоката Залюбовського В.В., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, та представників заінтересованої особи Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області Мегерю І.В., Фурман С.О. та ОСОБА_7 , які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву Прокурора Софіївського району Дніпропетровської області, в інтересах громади Миколаївської сільської ради, правонаступником якої є Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області, про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції виходив з того, що з часу відкриття спадщини минуло більше одного року, спадкоємці за законом чи за заповітом після смерті ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталися, тому наявні підстави для визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальній громаді.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (статті 1217, 1258 ЦК України).

Згідно зі статтями 1261, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, які не є спадкоємцями першої-четвертої черг, мають право на спадкування за законом у п`яту чергу, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Стаття 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на часвідкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що особа, яка відноситься до спадкоємців за законом тієї черги, що отримала право на спадкування, і постійно проживала зі спадкодавцем на день смерті, є такою, що фактично прийняла спадщину, якщо не відмовилася від неї. За таких обставин подання заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня її відкриття не вимагається.

Стаття 1277 ЦК України визначає, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Отже, для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою суд має встановити наступні обставини: відкриття спадщини, наявність спадкового майна та відсутність спадкоємців за законом чи за заповітом, які прийняли спадщину, адже спадщина може бути визнана відумерлою виключно у випадку наявності зазначених обставин у взаємозв`язку, а відсутність будь-якого із зазначених елементів унеможливлює визнання спадщини відумелою.

Як вбачається з матеріалів справи, Прокурор Софіївського району Дніпропетровської області в інтересах громади Миколаївської сільської ради, правонаступником якої є Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області, звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, яка мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після його смерті залишилася спадщина право на земельну частку (пай), розміром 7,49 умовних кадастрових гектарів, з колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 133742,58 грн., й протягом тривалого часу спадщина спадкоємцями не прийнята.

При цьому, заявник надав суду першої інстанції витяг №3 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 7), де вказано, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 61 років в с. Петрівка Софіївського району, про що 22 серпня 2003 року складено актовий запис №41; Інформаційні довідки зі спадкового реєстру (а.с. 4-5), згідно яких спадкові справи стосовно ОСОБА_8 не відкривалися та свідоцтва на їх підставі про право на спадщину не видавалися, заповіти (спадкові договори) не посвідчувалися; публікацію в газеті «Вісті Софіївщини`від 10.03.2012 року № 19 (1800) (а.с. 8) та довідки Миколаївської сільської ради № 461 від 24.04.2012 року (а.с. 14), згідно яких неможливо встановити спадкоємців померлого ОСОБА_8 .

Разом з тим, державна реєстрація смерті проводиться шляхом складання актових записів про смерть.

На підставі складеного актового запису у повній відповідності до нього видається свідоцтво про смерть (п.2 ст.9 Закону України "Про Державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 року (далі Закон) та п.1 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 року № 3307/5.

Внесення змін до актового запису про смерть проводиться відповідно ст. 22 Закону та «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року (надалі Правила) за заявою спадкоємців померлого.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника,а у випадках передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану (ст.22 Закону).

Внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання щодо померлих проводяться за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України.

Підставою для внесення змін у актові записи цивільного стану є висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану (п.2.13. Правил).

На підставі зібраних документів, та за наслідками перевірки, відділ державної реєстрації актів цивільного стану складає обгрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису про смерть у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку. (п. 2.12 Правил).

Висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актового запису цивільного стану складається у двох примірниках, з яких один разом із зібраними документами надсилається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису цивільного стану, до якого вносяться зміни (п.2.19. Правил).

Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається для вручення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво. На свідоцтві проставляється штамп « ОСОБА_9 ». Свідоцтво про державну реєстрацію, подане заявником для внесення змін, анулюється та знищується у встановленому порядку (п.2.22. Правил).

Згідно Повторного Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) 03 березня 2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 61 років у селі Петрівці Софіївського району Дніпропетровської області, про що 22 серпня 2003 року складено відповідний актовий запис №41 (а.с. 36).

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 61 років у селі Петрівці Софіївського району Дніпропетровської області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому, зважаючи на відсутність факту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 , правові підстави для вирішення питання щодо визнання спадщини відумерлою відсутні, й подана з цього приводу заява задоволенню не підлягає.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що питання щодо наявності або ж відсутності правових підстав для визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом не вирішується, як таке, що виходить за межі заявлених вимог, що не перешкоджає заявнику звернутися до суду з відповідною заявою, із залученням до участі у справі всіх заінтересованих осіб.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою.

Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви прокурора Софіївського району Дніпропетровської області в інтересах громади Миколаївської сільської ради, правонаступником якої є Софіївська селищна рада Софіївського району Дніпропетровської області, заінтересовані особа - відділ Держкомзему у Софіївському районі Дніпропетровської області, Софіївська Державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: