КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Юзькова О.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, який обґрунтовувала тим, що згідно до наказу № 434 по Ватутінському відділу народної освіти м. Києва від 25 травня 1990 року її було призначено директором школи - новобудови № 293 шляхом переводу з посади вчителя української мови та літератури. На момент подачі позову школу перейменовано - комунальний заклад «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук-ліцей № 293» Деснянського району міста Києва.

Позивач вказувала, що 29 травня 2019 року до навчального закладу прийшли особи, які представились працівниками відповідача і заявили про проведення перевірки за результатами якої, як дізналась позивач, було винесено на публічний огляд наказ № 200к від 31 травня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади з 03 червня 2019 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_1 вказувала, що звернулась до суду з позовом про скасування даного наказу та в процесі розгляду справи, з наданих представником Департаменту документів, дізналась про існування іншого наказу про звільнення також за № 200к від 31 травня 2019 року, яким її було звільнено з посади з 05 червня 2019 року. Разом з тим, оскаржуваний наказ їй не було вручено, про що складено відповідний акт.

ОСОБА_1 категорично не погоджується з прийнятим наказом, вважає його незаконним, необґрунтованим, винесеним без достатніх правових підстав, з грубим порушенням правових норм, оскільки в день звільнення вона перебувала на лікарняному, отже не могла отримати наказ.

Позивач вказувала, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок про його тимчасову непрацездатність, про що зазначає Верховний суд України в рішенні від 12 вересня 2018 року по справі № 127/21890/16-ц.

Окрім того, позивач вважає, що відсутні й підстави для застосування до неї положень п. 3 ст. 40 КЗпП України за відсутності дисциплінарного проступку, оскільки дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків , і складовими його є: дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Також не було дотримано порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Враховуючи наведене та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12 березня 2020 року, ОСОБА_1 просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ №200к від 31 травня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » з роботи з 05 червня 2019 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України, виданий Департаментом освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація); визнати незаконним та скасувати наказ № 176к від 20 грудня 2019 року «Про Внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 травня 2019 № 200к «Про звільнення ОСОБА_1 » виданий Департаментом освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація); визнати незаконним та скасувати наказ № 732к від 26 грудня 2019 року «Про Внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 травня 2019 № 200к «Про звільнення ОСОБА_1 » виданий Департаментом освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація); визнати незаконним та скасувати наказ № 58к від 13 лютого 2020 року «Про Внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 травня 2019 № 200к «Про звільнення ОСОБА_1 » виданий Департаментом освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація); поновити ОСОБА_1 на посаді директора комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук - Ліцей №293» Деснянського району м. Києва з 05 червня 2019 року.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та з урахуванням ухвал про виправлення описок від 06 липня 2020 року та від 13 липня 2020 року визнано незаконним наказ Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 200к від 31 травня 2019 року Про звільнення ОСОБА_1 з роботи з 05 червня 2019 року.

Визнано незаконним наказ Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 716к від 20 грудня 2019 року про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 200к від 31 травня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 .

Визнано незаконним наказ Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 732к від 26 грудня 2019 року про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 200к від 31 травня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 .

Визнано незаконним наказ Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 58к від 13 лютого 2020 року про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 200к від 31 травня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук-ліцей № 293» Деснянського району міста Києва з 13 лютого 2020 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в дохід держави судовий збір у розмірі 1 921, 00 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Департамент світи і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав апеляційну скаргу та просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що Департаментом було подано клопотання від 15 січня 2020 року про залишення без розгляду даної судової справи та повідомлено про те, що у Шевченківському районному суді м. Києва вже перебуває позовна заява ОСОБА_1 за підписом ОСОБА_2 від 12 червня 2019 року за №761/24332/19 з тим самим предметом та з тих самих підстав, що і дана справа. Вказує, що судом не було розглянуто таку заяву сторони.

Апелянт вказує, що натомість суд прийняв та розглянув заяву позивача про закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою від позову у справі №761/24332/19.

Зазначає, що ОСОБА_1 також пропущено місячний строк на оскарження наказу від 31 травня 2019 року №200к «Про звільнення ОСОБА_1 », а заяву про поновлення пропущеного строку позивачем до суду не було подано, відтак втрачено право на подання позову.

Апелянт вказує на зміну законодавства у сфері освіти за період розгляду судом справи та наголошує, що відповідно до пункту 1 частини 3 Розділу Х Прикінцевих положень Закону України «Про повну загальну середню освіту» установлено, що трудові відносини з керівниками комунальних закладів загальної освіти, які працювали до 01 липня 2020 року на умовах безстрокового трудового договору, можуть продовжуватись за їх згодою виключно на контрактній основі з визначенням строків дії трудового контракту, реалізації прав та обов`язків керівника та роботодавця, самі ж безстрокові трудові договори з керівниками комунальних закладів повинні бути припинені до 01 липня 2020 року. Оскаржуваним судовим рішенням порушено вказану норму та поновлено працівника на раніше займаній посаді директора комунального закладу освіти на безстроковій основі.

Разом з тим, не погоджується апелянт й з посиланням суду на встановлені обставини у судовій справі №205/6983/16-ц, оскільки остання не пов`язана із даною судовою справою, має інший предмет спору, стосується інших трудових відносин, інше коло учасників спору, а висновки суду не збігаються ні по часу їх вчинення, ні по способу реалізації трудових прав та обов`язків роботодавця та працівника, ні по трудовим відносинам, які тривали між сторонами до моменту прийняття наказу про звільнення.

Апелянт посилається на хибність висновку суду щодо відсутності обставин, які б свідчили про дотримання ним положень статті 149 КЗпП України в частині надання працівнику можливості надати письмові пояснення щодо можливого порушення до застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, оскільки на виконання вказаної норми 29 травня 2019 року ОСОБА_1 було запропоновано надати відповідні письмові пояснення щодо виявлених порушень, однак позивач надати пояснення відмовилась про що свідчить акт, про наявність якого зазначено й в самому наказі від 29 травня 2019 року №200к.

Департамент також вказує, що ним видано наказ від 31 травня 2019 року №200к, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї посадовою інструкцією, у вигляді звільнення з урахуванням того, що попередні дисциплінарні стягнення від 11 червня 2018 року та 29 грудня 2018 року юридичної сили не втратили. Окрім того, в день застосування дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 перебувала на робочому місці, а першим днем непрацездатності відповідно до лікарняного листка було 05 червня 2019 року та до 13 лютого 2020 року позивач перебувала на лікарняному та у відпустці. Таким чином видання апелянтом наказів про зміну строків звільнення у зв`язку із перебуванням працівника у стані непрацездатності свідчить про законність дій Департаменту.

Акцентує увагу апелянт на тому, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого проступку, заподіяної ним шкоди, обставин, за яких вчинено проступок, попередньої роботи працівника та за сукупності виявлених раніше дисциплінарних проступків, а висновок суду щодо відсутності у позивача на день прийняття оскаржуваного рішення дисциплінарних стягненньє помилковим та таким, що не відповідає дійсності.

На адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_1 - адвоката Косенка С.А. відповідно до якого вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, таким що забезпечує захист гарантованих Конституцією України права позивача на працю та на справедливий судовий захист, а тому просить апеляційну скаргу Департаменту освіти і науки КМДА залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2020 року без змін.

Позивач у відзиві вказує, що судом встановлено порушення процедури під час звільнення ОСОБА_1 , оскільки остання перебувала на лікарняному, а відповідач не мав законних підстав для проведення перевірки за результатами якої позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Зазначає, що фактично відповідачем наказ від 31 травня 2019 року №200к був реалізований 23 лютого 2020 року, проте з травня 2019 року по день звільнення ОСОБА_1 виходила на роботу, брала чергову відпустку та перебувала на лікарняному. Із змінами в наказі про звільнення позивач була ознайомлена 14 лютого 2020 року в своєму робочому кабінеті під час виконання службових обов`язків.

Представник Департаменту світи і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Мордалевич І.І. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення місцевого суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. На підтвердження доводів апеляційної скарги вказав, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, не повним дослідження обставин справи та неправильною оцінкою доводів сторін.

При апеляційному розгляду ОСОБА_1 та її представник Косенко С.А. заперечили щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просили залишити її без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

При цьому представник позивача при апеляційному розгляді справи зазначив, що дії відповідача у справі свідчать про цілеспрямовану упередженість відповідача направлену на звільнення позивача із займаної посади. Так, із матеріалів справи вбачається, що виїзд працівників відповідача 29 травня 2019 року на перевірку до школи-ліцею №293 м. Києва ухвалювався не повноважним представником Департаменту освіти та науки КМДА , а депутатом Київради Старостенко Г.В., яка не мала таких повноважень, зокрема, безпосередньо направляти працівників департаменту на перевірку. Крім того, обставини, які викладені в акті перевірки від 29 травня 2019 року, не містять конкретних періодів за які були виявлені вказані порушення, що в сукупності із раніше ухваленим рішенням про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у грудні 2018 року, свідчить про повторне накладення стягнення за одні і ті ж порушення, що не передбачено КЗпП України. Не погоджується представник позивача із доводами щодо пропуску строку на звернення до суду із вказаним позовом, оскільки наказ про звільнення з роботи позивача був офіційно вручений лише у лютому 2020 року. З врахуванням того, що дії осіб, які здійснювали перевірку 29 травня 2019 року закладу освіти, який позивач очолювала не були належним чином оформленні - наказом чи розпорядженням директора Департаменту освіти та науки КМДА, в даному акті відсутні посилання на зазначене розпорядження, як і відсутні посади осіб та підстави такої перевірки, в тому числі і посилання на звернення батьківської громади та з яких питань було таке звернення, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача у справі, представника відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що ОСОБА_1 наказом № 434 від 25 травня 1990 року по Ватутінського відділу народної освіти м. Києва призначена на посаду директора школи - новобудови № 293 Ватутінського району шляхом переводу з посади вчителя української мови та літератури з 01 червня 1990 року (а.с. 14 т.1)

Як свідчать матеріали справи, станом на день розгляду справи школа №293 Ватутінського району перейменована у комунальний заклад «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук-ліцей № 293».

Також не заперечувалось учасниками процесу під час розгляду справи, що позивач ОСОБА_1 обіймала посаду директора комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук-ліцей № 293».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» та п. 4.2 розпорядження Київського міського голови від 15.07.2013 р. № 118 «Про порядок призначення та звільнення керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва», редакції від 13.06.2018 р., директор Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) призначає на посади керівників навчальних закладів загальної середньої освіти, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника, відповідно до положень ст. 147-1 КЗпП України.

31 травня 2019 року директором Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено наказ № 200к «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідно до якого позивача звільнено з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України з 05 червня 2019 року (а.с.101,102 т.1).

Так, в наказі зазначено, що наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 11 червня 2018 року № 259к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук-ліцей 293» Деснянського району м. Києва ОСОБА_1 » та наказом Департаменту освіти і науки від 29 грудня 2018 року № 836к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук-ліцей 293» Деснянського району м. Києва ОСОБА_1 » ОСОБА_1 оголошено догани. Проте, директор НВК ОСОБА_1 належних висновків не зробила, порушення, за які вона притягувалась до дисциплінарної відповідальності усунула частково, про що свідчить акт перевірки від 29 травня 2019 року.

05 червня 2019 року працівниками Департаменту спільно з працівниками управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації складено акт про відмову позивача, яка повідомила що перебуває у стані тимчасової непрацездатності, від ознайомлення з наказом.

Також судом встановлено, що у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 директором Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було видано накази № 716к від 20 грудня 2019 року, № 732к від 26 грудня 2019 року та № 58к від 13 лютого 2020 року про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 200к від 31 травня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 , якими змінювалася дата звільнення ОСОБА_1 з роботи та остаточно наказ № 200к від 31 травня 2019 року був вручений ОСОБА_1 лише 17 лютого 2020 року (а.с. 206 т.1).

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач у справі, звільняючи ОСОБА_1 із займаної посади в порядку дисциплінарного стягнення не довів дотриманням ним процедури звільнення та обґрунтованості застосування вказаного виду дисциплінарного стягнення.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про загальну середню освіту" законодавство України про загальну середню освіту базується на Конституції України і складається з Закону України "Про освіту" та інших нормативно-правових актів та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується

Трудові відносини у системі загальної середньої освіти регулюються Законом України «Про освіту» в редакції Закону від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII "Про освіту".

У частині четвертій статті 20 Закону України "Про освіту" передбачено, що керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, відповідними обласними, міськими, районними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Статтею 26 Закону України «Про загальну середню освіту» ( в редакції діючій на час виникнення спору) керівник закладу загальної середньої освіти призначається на посаду та звільняється з посади рішенням засновника (засновників) закладу або уповноваженого ним (ними) органу.

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником, без поважних причин, обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються і попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку вказуються мотиви застосування стягнення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

За змістом частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення догана або звільнення.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судом встановлено, що наказом директора Департаменту освіти та науки КМДА Фіданян О.Г. № 259к від 11 червня 2018 року директор НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук-ліцей № 293» Деснянського району міста Києва ОСОБА_1 була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (а.с. 92). Даний наказ в судовому порядку позивачкою не оскаржувався.

29 грудня 2018 року наказом директора Департаменту освіти та науки КМДА Фіданян О.Г. № 836к директор НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук-ліцей № 293» Деснянського району міста Києва ОСОБА_1 була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (а.с. 97 т.1). Підставою для здійснення перевірки слугувало звернення батьківського колективу НВК №293 від 22 листопада 2018 року, а також наказ директора Департаменту освіти та науки КМДА №664 щодо створення комісії для проведення перевірки окремих фактів, викладених у зверненнях громадян щодо ситуації в спеціалізованій школі-ліцеї №293 Деснянського району (а.с. 96 т.1).

При апеляційному розгляді справи встановлено, що позивачкою вказаний наказ було оскаржено в судовому порядку, однак за результатами розгляду вказаного спору у позові ОСОБА_1 судом було відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , в частині скасування наказу № 200к від 31 травня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 , а також наказів № 716к від 20 грудня 2019 року, № 732к від 26 грудня 2019 року та № 58к від 13 лютого 2020 року про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації ) № 200к від 31 травня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм чинного законодавства в частині порядку притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності та застосування звільнення як найбільш суворої міри дисциплінарної відповідальності.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивачка - ОСОБА_1 наказом № 836к директора Департаменту освіти та науки від 29 грудня 2018 року була притягнута до дисциплінарної відповідальності на підставі звернення батьківського колективу НВК №293 м. Києва за порушення вимог протипожежної безпеки у закладі освіти, за порушення ведення документації з гурткової роботи у спортивних секціях та ведення документації з обліку журналів інших гуртків закладу освіти та за несвоєчасний розгляд звернення батьків відповідно до положень ст.. 9 Закону України «Про звернення громадян» (а.с. 97, 98 т.1).

Однак, відповідач у справі при розгляді не подав відповідних доказів щодо встановлення позивачці терміну на усунення виявлених при проведенні перевірки порушень та відповідних доказів, що за результатами контролю за виконанням вище вказаного наказу така повторна перевірка, що мала місце 29 травня 2019 року проводилася саме за наказом/розпорядженням директора Департаменту науки та освіти КМДА Фіданян О.Г. в межах її повноважень.

Натомість із матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2019 року до НВК №293 м. Києва з`явилися ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як зазначено в акті для проведення перевірки за рішенням депутата Київради Старостенко Г.В. та на вимогу ініціативної групи батьків. При цьому відповідачем у справі до суду не подано ні відповідно звернень батьків до Київради чи до депутата Київради Старостенко Г.В. , ні відповідних повноважень депутата Київради Старостенко Г.В. призначати відповідну перевірку діяльності директора НВК №293 м. Києва. Сам Акт від 29 травня 2019 року таких відомостей не містить, як і не містить посад осіб, які здійснювали таку перевірку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Видаючи 31 травня 2019 року наказ №200к директор Департаменту освіти та науки КМДА Фіданян О.Г. не зазначила правові підстави проведення перевірки діяльності директора НВК «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук-ліцей № 293» Деснянського району міста Києва ОСОБА_1 , не дала оцінки правомірності проведення такої перевірки за вказівкою депутата Київради Старостенко Г.В. , та при цьому не зазначила в даному наказі, які із вказаних порушень є новими, а які є продовженням раніше виявлених порушень на виконання наказу №664 від 22 листопада 2018 року, що свідчить про повторне притягнення працівника за одне й теж порушення, що заборонено нормами ст.. 147 КЗпП України.

У наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відсутня вказівка на порушення конкретних пунктів посадової Інструкції, конкретні дії (бездіяльність) директора щодо не виконання раніше виявлених порушень та не зазначено конкретні періоди за які ці порушення виявлені.

З урахування викладених обставин колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та поновлення позивачки на роботі.

Щодо доводів апеляційної скарги Департаменту в частині пропуску позивачкою місячного строку звернення до суду за захистом порушеного права, то колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що вказаний строк позивачем не пропущений, оскільки до суду вона звернулася у жовтні 2019 року, а з наказом №200к від 31 травня 2019 року її ознайомили лише 17 лютого 2020 року, що підтверджується відповідним підписом у наказі №58к від 13 лютого 2020 року про зміну дати звільнення (а.с. 167 т.1).

Безпідставними колегія суддів визнає і доводи апелянта про те, що позивачка раніше зверталася до суду із аналогічним позовом, а тому суд зобов`язаний був залишити позов без розгляду, оскільки із матеріалів справи вбачається, що вказані позовні заяви подані ОСОБА_1 щодо різних предметів спору, хоч і до того ж самого відповідача.

Інші доводи апелянта також не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для його скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту освіти та науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 26 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв