ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів:Собослоя Г.Г.,Куштана Б.П.,

за участі секретаря:Юрочко А.П.,

за участі сторін та представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2019 року, головуючий суддя Бедьо В.І., у справі за заявою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом про поділ спільного майна подружжя.

Разом із позовною заявою адвокатом Литвин С.Й. подано до суду заяву про вжиття заходів щодо забезпечення позову в даній цивільній справі.

В обґрунтування заяви посилається на те, що на даному етапі розгляду спору будь-які маніпуляцій зі спірним автомобілем(відчуження, пошкодження, знищення і т.п.) можуть серйозно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист майнових прав та інтересів позивача.

На підставі цього заявник ставить вимогу щодо забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на автомобіль марки «BMW» моделі 318D 2011 року випуску,р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 ), що є об`єктом праваспільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 таКостак ОСОБА_6 до закінчення розглядусправи судом.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом накладення арешту на автомобіль марки «BMW» моделі 318D 2011 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) : НОМЕР_2 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до закінчення розгляду справи судом.

На ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати, та ухвалити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. Зокрема, зазначає, що на момент винесення ухвали про забезпечення позову суд не перевірив, хто є власником спірного майна. Відповідач не була власницею транспортного засобу, оскільки даний автомобіль він придбав у іншої особи - ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2019 року. Спірний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_9 24.09.2019 року, про що міститься відмітка в тексті договору.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про забезпечення позову. У задоволенні заяви відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом про поділ спільного майна подружжя.

Разом із позовною заявою адвокатом Литвин С.Й. подано до суду заяву про вжиття заходів щодо забезпечення позову в даній цивільній справі до набрання рішення законної сили.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, та існує реальна загроза неможливості ефективного захисту і поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Однак з даними висновками суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, оскільки такі не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Так, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У заяві про забезпечення позову позивач не обґрунтував у чому полягає утруднення чи неможливість виконання судового рішення у випадку задоволення судом позовних вимог або яким чином може бути спричинена шкода позивачу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У даному випадку, судом вжито заходів забезпечення позову без будь-яких належних доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, не пересвідчившись у реальності загрози невиконання чи утрудненн явиконання можливого рішення суду про задоволення позову.Крім того, суд не пересвідчився, чи даний транспортний засіб належить саме відповідачу.

Як встановлено в судовому засіданні, - відповідно до договору купівлі-продажу від 02.10.2019 року за № 4641/2019/1699257 апелянт ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_9 транспортний засіб: «BMW» моделі 318D 2011 року випуску, чорний, р.н.з. НОМЕР_3 номер шасі (кузова, рама) : НОМЕР_2 .

До винесення оскаржуваної ухвали, відповідно до даних Територіального сервісного центру №4641 МВС України спірний був зареєстрований за ОСОБА_9 24.09.2019 року, про що міститься відмітка у договорі купівлі-продажу.

Ст.41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправнопозбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, недопускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи - станом на сьогоднішній день спірний автомобіль з номером державної реєстрації НОМЕР_4 вже не існує, оскільки апелянт, як власник зареєстрував право власності на своє ім`я, одержав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на підставі якого спірний автомобіль має номер державної реєстрації НОМЕР_5 .

Таким чином, ухвала про забезпечення позову постановлена без належного з`ясування обставин справа, без будь-якої оцінки наявних доказів, безпідставно, а тому є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 149-151,268,374,376ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 березня 2020 року.

Головуючий

Судді