ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/548/20 Номер провадження 22-ц/814/1800/20Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я.В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С. Б.

Суддів: Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Кальник А. М.

розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 10 липня 2020 року у складі судді Татіщевої Я. В.

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження, в якій просив суд встановити наступні факти:

- що аварійний будинок 1941 року забудови «А-1» з господарськими будівлями, які перейшли у спадщину ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2013 року, спадкова справа № 5/2013 зареєстрована в реєстрі № 788, посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Полтавської області Радзівон Н. В. по АДРЕСА_1 за власні кошти родиною позивача демонтовані та як об`єкт нерухомого майна на земельній ділянці відсутні;

- що при забудові земельної ділянки з 2016 року по АДРЕСА_1 , позивач споживає та користується комунальними послугами за вказаною адресою, починаючи з 15.06.2016 року.

Метою встановлення вказаних фактів зазначав виведення з реєстру зруйнованих часом будівель та оформлення ділянки для введення в експлуатацію новозбудованих будівель по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 10 липня 2020 року у відкритті провадження за вказаною заявою відмовлено на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України.

Роз`яснено заявнику право на звернення до суду за захистом в порядку позовного провадження за правилами, встановленими ЦПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою, заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції для розгляду питання про відкриття провадження у справі за правилами позовного провадження.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що він має право на звернення до суду за захистом своїх прав в порядку позовного провадження за правилами, встановленими ЦПК України.

Вказує, що судом не було врахованого того, що ним була подана саме позовна заява, а не заява в порядку окремого провадження, тому застосування норм ЦПК окремого провадження є помилковим.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, визначених частиною четвертою статті 315 ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, з чим погоджується і судова колегія апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

За змістом пункту 5 частини другої статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отжє сутністю окремого провадження за предметом судового розгляду та об`єктом судового захисту є те, що в ньому відсутній спір про право, об`єктом судового захисту є перш за все охоронюваний законом інтерес та неоспорюванні суб`єктивні права фізичних, юридичних осіб або держави, а предметом судової діяльності - встановлення певних юридичних фактів та станів із метою подальшого здійснення заінтересованими особами суб`єктивних прав, а також специфічна судова процедура, що відрізняє окреме провадження від позовного та наказного проваджень.

З огляду на наявність особливого предмета судового захисту і особливого порядку розгляду, за правилами, які встановлені для розгляду справ у порядку окремого провадження, не може бути вирішена справа про встановлення юридичного факту, якщо з ним пов`язане вирішення спору про право. У такому випадку справа втрачає ознаки окремого провадження і не може розглядатися за правилами і в тому режимі, який визначений для справ окремого провадження.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Суд першої інстанції вірно встановив, що вимоги заявника ОСОБА_1 не можуть бути розглянуті в окремому провадженні, оскільки пов`язані із вирішенням спору про право власності на нерухоме майно, та мотивовано відмовив у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Твердження заявника, що ним подано позовну заяву, а не заяву в порядку окремого провадження, оскільки підсистема «Електронний суд», через яку було подано заяву, не містить відповідного шаблону не є переконливими.

Відповідно до частини першої, четвертої та восьмої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до порядку користування підсистемою «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи форми процесуальних документів електронного кабінету користувача підсистеми «Електронний суд» згруповані по видам проваджень, зокрема, у модулі «Цивільне судочинство» містяться знеособлені процесуальні документи (позови, заяви у позовному провадженні, наказному, окремому провадженні, інші заяви та клопотання по суті справи) із визначенням до якого виду провадження віднесено такі форми, тому обираючи відповідний розділ «Справи позовного провадження» або «Окреме провадження», заявник визначається у якому саме провадженні ним ініціюється розгляд вимог. Наслідком такого визначення є форма та зміст поданого до суду процесуального документу, а також розмір належного до сплати судового збору, що обумовлений ставками судового збору, встановленими частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» окремо за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб або 840,80 грн, та заяви в порядку окремого провадження - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб або 420,40 грн.

Сформувавши процесуальний документ у розділі «Окреме провадження», заявник ОСОБА_1 таким чином подав в електронній формі до суду заяву про встановлення юридичного факту саме в порядку окремого провадження, розпорядившись у такий спосіб своїми процесуальними правами.

Зазначення у тексті заяви особи заявника, як позивача, а заінтересованої особи - як відповідача за позовною заявою «Про встановлення факту знищення майна», факт подання заяви в електронній формі окремого провадження не змінює, тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та колегією суддів апеляційного суду відхиляються.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Разом з тим, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (справа «Пелевін проти України»).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі окремого провадження, що не позбавляє заявника права подати до суду позовну заяву в порядку позовного провадження з дотриманням правил змагальності процесу, меж судового розгляду та територіальної юрисдикції (підсудності) справи і не обмежує право заявника на доступ до суду.

Оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, відповідає нормам матеріального та процесуального права й підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 10 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна