Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2020 р. Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого - судді Мушкет О.О.

за участю секретаря судового засідання - Дарменко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що батьком її доньки - ОСОБА_3 є ОСОБА_2 . Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07.04.2005 року №2-367/05 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частин від усіх видів його доходів щомісяця, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи утримання з 18.03.2005 року.

На даний час їх донька є студенткою першого курсу 4-річного технікуму готельного бізнесу у загальноосвітньому шкільному комплексі ім.В.Вітоса в с.Гебултув. У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги.

Зазначає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, однак, у добровільному порядку відмовився сплачувати аліменти на період навчання доньки, у зв`язку із чим, вона змушена звертатися до суду та просить задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх доходів (заробітків) відповідача щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Позивач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься клопотання про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак надав суду письмовий відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на наступне. Позивачем в обгрунтування заявлених позовних вимог не додано жодного доказу який би підтверджував, що він має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі та не зазначено про те, що він є батьком ще двох неповнолітніх дітей, про які їй відомо та які знаходяться на його утриманні - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує доданими до відзиву копіями свідоцтв про народження зазначених дітей.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06.08.2002 року, актовий запис №6, позивач та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки №189/4378/18/19 від 12.06.2019 року виданої директором загальноосвітнього шкільного комплексу Магістр Павел Сікора, який засвідчив що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є студенткою даного навчального закладу до червня 2022 року.

Також, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 22.02.2010 року виконавчим комітетом Єлізарівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №5, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 28.07.2014 року виконавчим комітетом Єлізарівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №17, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно довідки про склад сім`ї від 25.08.2020 року, разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , проживають та знаходяться на утриманні: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При цьому у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року.

Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Як вбачається з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.5 ст.183 СУ України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням того, що відповідач є працездатною людиною, що в нього на утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями документів, донька навчається у вищому навчальному закладі та потребує допомоги від батьків, тому суд вважає можливим частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача аліменти на період навчання його доньки в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів (заробітків) щомісяця, починаючи утримання з 17.06.2020 року (дата подачі позовної заяви до суду) до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що добровільно про сплату аліментів батьком домовитися не вдається, суд вважає за можливе стягнути аліменти з ОСОБА_2 , оскільки не визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судові витрати по справі, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень, від сплати яких позивач був звільнений, суд вважає необхідним стягнути їх з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76-81, 89, 200, 258, 259, 264, 265, 268, 293-294 293, 315 ЦПК України, ст.ст.182, 199, 200 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи утримання з 17.06.2020 року

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 )на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. О. Мушкет