Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Томіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій зазначає, що 29.03.2003 між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають з відповідачкою. Спільне життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, разом не проживають на протязі 10 років. З 2014р. позивач проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою, від цього шлюбу має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважає, що подальше збереження сім`ї не можливе, просить розірвати шлюб.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій просить розірвати шлюб та розглядати справу в його відсутність.

Відповідачка в судове засідання в третій раз не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, неодноразово подавала заяви про відкладення розгляду справи.

Згідно вимог ст.43 ЦПК України позивач та відповідач зобов`язані добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності є складовою частиною конституційного принципу верховенства права.

Враховуючи, що справа перебуває в провадженні суду більше півроку, відповідачка отримала копію позовної заяви 11.06.2020р., відзиву до суду не надала, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки на підставі у справі наявних доказів, оскільки подальший не розгляд справи порушує права учасників щодо розумності строків розгляду справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу. Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться перед органом судової влади, а не перед сторонами процесу проте жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь у справі, направлене на те, що умисне зловживанням правами перешкоджає досягненню органом судової влади вказаних завдань. Тому враховуючи строки розгляду даної категорії справ, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників, які в судове засідання не з`явилися.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 29.08.2003р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сімейні відношення між сторонами припиненні, подружнього господарства вони не ведуть, проживають окремо, у них відсутній єдиний сімейний бюджет.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності одружуватися та засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимими.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

Сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім`ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов підлягає задоволенню.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст. ст. 110, 111, 112 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 29.03.2003р. відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Ніжньодніпровського районного управління юстиції у місті Дніпропетровськ, актовий запис № 159, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп./сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп./

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ