Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/767/20
Провадження №: 2/332/722/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2020 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 треті особи: Заводський районний відділ у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області , орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації, обґрунтовуючи вимоги тим, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками будинку АДРЕСА_2 , зареєстровані та проживають за вказаною адресою з 1998 року.Крім позивачів в будинку також зареєстровані: неповнолітня дитина позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його колишня дружина - ОСОБА_4 , відповідач по справі. Відповідачка була зареєстрована у вищевказаному будинку в якості члена родини після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3
Шлюбні відносини у них не склалися,тому ОСОБА_4 з 2012 року не проживає в спірному будинку. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2017р. справа №332/490/17 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. Відповідачка ОСОБА_4 після розірвання шлюбу створила іншу сім`ю, вийшла вдруге заміж, змінила прізвище на ОСОБА_4 та проживає зі своїм чоловіком за іншою адресою. В добровільному порядку відповідачка не бажає знятися з реєстраційного обліку у спірному будинку, що позбавляє позивачів в повному обсязі розпоряджатися своїм майном, тому позивачі просять визнати ОСОБА_4 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_2 .
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити.
Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала .
Представник третьої особи - Заводського районного відділу у місті Запоріжжі УДМС в Запорізькій області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Від представника Заводського районного відділу у місті Запоріжжі УДМС в Запорізькій області Бордюг О.О. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. В зв`язку з тим, що УДМС України в Запорізькій області та його територіальними підрозділами реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання не здійснюється , вирішення позовних вимог залишили на розсуд суду.
Представник органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Заводському району -Салата Н.П. проти задоволення позовних вимог не заперечувала .
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , по сусідству з позивачами , їх будинки поряд . Син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 одружений, але його дружини вона не бачила. За адресою: АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_6 та син ОСОБА_2 , а син ОСОБА_3 проживає за іншою адресою. Дружина ОСОБА_3 за вказаною адресою ніколи не жила.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила , що проживає за адресою : АДРЕСА_3 . Неподалік проживали ОСОБА_3 , його дружина і дитина з 2012 по 2015 р. Після 2015 року дружина ОСОБА_3 пішла жити на квартиру, а потім вони розлучились. За адресою: АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_1 , її чоловік та син ОСОБА_2 .
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивачів, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачі є співвласниками будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 володіє 1/2 часткою будинку на підставі свідоцтва про право власності, виданого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 14.10.1994 року № 2-3343(а.с. 13) та 1/6 часткою на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер 2-3945 від 14.10.1994 р.( а.с. 14) , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 володіють по 1/6 кожний на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер 2-3945 від 14.10.1994 р. ( а.с. 14).
Позивачі зареєстровані та проживають у вищевказаному будинку (а.с. 22-24). Крім позивачів в будинку також зареєстровані: неповнолітня дитина позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його колишня дружина - ОСОБА_4 - відповідач по справі. Відповідачка була зареєстрована у вищевказаному будинку в якості члена родини після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 . Оскільки шлюбні відносини не склалися, відповідачка не стала проживати в спірному будинку. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2017р. (справа №332/490/17) шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано. ( а.с. 27). Після розірвання шлюбу відповідачка ОСОБА_4 створила іншу сім`ю, вийшла вдруге заміж, змінила прізвище на ОСОБА_4 та проживає зі своїм новим чоловіком за іншою адресою.
Відповідачка з грудня 2012 року в спірному будинку не проживає по теперішній час. Це підтверджується актом від 13.03.2020 року( а.с. 28). Даний факт підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_13 .
В добровільному порядку відповідачка не бажає знятися з реєстраційного обліку у спірному будинку. У зв`язку з тим, що у вказаному будинку зареєстрована відповідачка, позивачі позбавлені права отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, крім цього не можуть в повному обсязі розпоряджатися своїм майном.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Конституцією України та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені в статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове прииміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено10.09.2020 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік