Провадження № 2/161/153/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 лютого 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Шульгана Ф.П.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача служба у справах дітей Луцької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та зняття їх з реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

28 жовтня 2019 року на адресу суду надійшов вказаний позов.

Як підставу позову позивач зазначає, що він є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 . і у січні 2019 року дозволив тимчасово зареєструватися відповідачам у справі в у квартирі, однак добровільно знятися з реєстрації вони не хочуть, чим порушують його право на вільне розпорядження та використання квартири.

З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.391 ЦК України позивач просить суд визнати відповідачів таким, які втратило право користування квартирою та зняти їх з реєстрації.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник третьої особи у вирішенні позову покладається на розсуд суду.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилися в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28 травня 2018 року позивач у справі є власником квартири за адресою АДРЕСА_2 (а.с.6-8).

З даних будинкової книги слідує, що у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є колишньою дружиною позивача, а також її неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не є спільною дитиною сторін.

Обидва відповідача зареєстровані у квартирі 10 січня 2019 року, а шлюб між сторонами був розірваний ще 07 жовтня 2015 року, тобто вказане жито не є спільною сумісною власністю подружжя.

З пояснень представника позивача слідує, що обидва відповідачі вселилися та зареєструвалися у спірній квартирі не як члени сім`ї позивача, оскільки відповідач ОСОБА_3 є колишньою дружиною позивача, а ОСОБА_4 не є його рідним сином.

Крім того, про відсутність між сторонами сімейних відносин свідчить і те, що позивач починаючи з 10 листопада 2015 року перебуває у шлюбі з іншою жінкою.

Отже, до даних правовідносин слід застосувати загальні положення цивільного та житлового законодавства, які регулюють відносини власника житла з жильцями, які не є його членами сім`ї.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки факт реєстрації відповідачів у належній позивачу квартирі перешкоджає останньому у належному користуванні та володінні майном та враховуючи, що відповідачі вселилися у спірну квартиру не як члени сім`ї позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 141, 265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, які втратили право користування квартирою за адресою АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачами у справі є:

1) ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

2) ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача є Служба у справах дітей Луцької міської ради, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 21.

Повне судове рішення складено та підписано 02 березня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк