Справа №487/5893/17
Провадження №6/487/230/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2020 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнка В.О., за участю секретаря судового засідання Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 25.07.2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

16.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 25.07.2018 року у справі №487/5893/17. Заяву обґрунтовує тим, що Миколаївським апеляційним судом 22.11.2018 винесено постанову по справі №487/5893/17. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, але за життя склала заповіт від 13.08.2013 року, в зв`язку з чим просив суд видати виконавчий лист згідно п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та замінити ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд заяви за його відсутності.

ОСОБА_3 , яка є відповідачем по справі надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечення на заяву ОСОБА_1 , у яких зазначила, що вважає вимоги ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні необґрунтованими з тих підстав, що судом виконавчий лист не видавався, оскільки стягувач ОСОБА_2 не зверталась до суду із відповідною заявою. Виконавче провадження не відкривалось та виконавчі дії не вчинялися, тому вимоги ОСОБА_1 про заміну стягувача є незаконними. Право на відшкодування шкоди у стягувача ОСОБА_2 по цивільній справі № 487/5893/17 виникло на підставі постанови Миколаївського апеляційного суду від 22.11.2018 року, яка була ухвалена вже після смерті позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що ОСОБА_1 суд не повідомив. Крім того, в даному випадку неможливо замінити сторону у виконавчому провадженні, оскільки грошові витрати, які понесла ОСОБА_2 пов`язані з орендою житла, нерозривно пов`язані з особою покійної. Просила в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа і про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судом встановлено, що 25.07.2018 року Заводським районним судом м.Миколаєва у справі №487/5893/17 було ухвалено рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди відмовлено. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 22.11.2018 року зазначене рішення скасоване, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 13200 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з витратами з оренди житла, а також стягнуто 1320,00 грн. судових витрат.

Виконавчий лист позивачу (стягувачу) ОСОБА_2 не видавався, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла.

За життя ОСОБА_2 склала 13 серпня 2013 р. заповіт, згідно якого розпорядилася всім своїм майном в користь заявника ОСОБА_1 .

Витяг зі Спадкового реєстру свідчить, що 22.05.2019 р. у спадковому реєстрі Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області зареєстровано спадкову справу №54876597 після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Таким чином ОСОБА_1 є спадкоємцем та правонаступником ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.ст. 1233, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

В силу ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно ч.1,ч.2 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює таку сторону її правонаступником.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»,у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З системного аналізу вище наведеного вбачається наявність підстав для заміни вибулого стягувача у справі №487/5893/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261,268, 273, 352, 353, 354, 355, 442 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 стягувачем у виконавчому провадженні по цивільній справі №487/5893/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Видати ОСОБА_1 виконавчий лист по справі №487/5893/17.

Апеляційну скаргу може бути подано безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду, або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Гаврасієнко