Справа № 692/1539/14-ц
Провадження № 6/692/67/20
У Х В А Л А
05 жовтня 2020 року смт. Драбів
Драбівський районний суд Черкаської області складі:
головуючого судді Левченко Л.О.
за участю секретаря Савенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Драбів подання старшого державного виконавця Драбівського районного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Носенка Володимира Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, -
Старший державний Драбівського районного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Носенко В. М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на виконанні Драбівського районного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 61034712 від 22.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) боргу за договором позики на користь ОСОБА_2 на загальну суму 3 048 950,91 грн., згідно виконавчого листа № 692/1539/14-ц виданого 24.05.2017 року Драбівським районним судом Черкаської області .
За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 . Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2020 р. надіслано боржнику за адресою, що вказана у виконавчому документі. Заяву про зміну свого місця проживання чи перебування боржник ОСОБА_1 державному виконавцю не надавав.
Відповідно наданих відповідей з державних органів, встановлено, що боржник не має відкритих рахунків в установах банку, не значиться як отримувач пенсії в Пенсійному Фонді України, офіційно не працевлаштований та не значиться як безробітній в Державній службі зайнятості України. Станом на 01.10.2020 р. коштів на виконання виконавчого документа до відділу ДВС не надходило.
23.03.2020 р. на адресу, що вказана у виконавчому документі, боржнику надіслано виклик з вимогою з`явитися до державного виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. Однак, ОСОБА_1 , в порушення обов`язків, покладених на нього ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», на виклик державного виконавця не з`явився, про причини неявки не повідомив; декларації про доходи та майно не подав, пояснень щодо факту не виконання рішення суду та вимог державного виконавця не надав.
Відповідно до відповіді № 87219394 від 29.09.2020 ДПС України щодо перетину боржником державного кордону, боржник ОСОБА_1 має закордонний паспорт серія НОМЕР_2 та з часу відкриття виконавчого провадження неодноразово виїжджав за межі України, а саме: 28.09.2020, 07.09.2020, 19.08.2020, 18.08.2020, 17.08.2020, 15.07.2020, 17.06.2020, 25.05.2020, 16.05.2020, 10.03.2020, 26.02.2020, 04.02.2020р.
На підставі вищевикладеного державний виконавець просить суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.
Державний виконавець в судове засідання не з`явився. Натомість до суду надійшов лист начальника Драбівського районного відділу ДВС ЦМУ МЮ ( м. Київ) Дзеціни Н.В. у якому та просить розглянути справу за наявними матеріалами без участі представників Драбівського районного відділу ДВС.
Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного.
Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.
Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Таким чином наявність лише самого зобов`язання не наділяє орган ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис.
Розглядаючи подання та вирішуючи питання чи дійсно боржник ухилявся від виконання рішення суду, суд виходить із положень ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначені обов`язки боржника, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
В листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» викладено правову позицію стосовно того, що на момент звернення до суду з таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження; а поняття «ухилення від виконання зобов`язань» варто розуміти як будь-які свідомі діяння, дії чи бездіяльність боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок повністю або частково у нього є реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.
Таким чином, законодавством не передбачене обов`язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування, у зв`язку з чим особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відповідно ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Відповідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Таким чином законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Матеріали подання містять відомості про виїзд ОСОБА_1 за кордон, однак такі дані не свідчать про ухилення особи від виконання зобов`язань, а тільки підтверджують факт систематичного виїзду особи за межі держави Україна та повернення до неї.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЗУ «Про виконавче провадження» за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.
За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається.
Таким чином суд констатує, що матеріали подання не містять жодного доказу факту умисного ухилення боржника від виконання судового рішення, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, обґрунтування ухилення боржника від повного виконання зобов`язання тощо.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України державного виконавця суд вважає необґрунтованим та не доведеним достатніми доказами, тому підстави для його задоволення відсутні.
Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод,Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України,ст. 441 ЦПК України, суд, -
У задоволенні подання старшого державного виконавця Драбівського районного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Носенка Володимира Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України - відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Левченко