Справа номер 702/401/20
Провадження номер 2/702/238/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 жовтня 2020 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Жежер Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Шковири А.М.,

сторони-не з`явились,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань м. Монастирище цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2020 представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 10 045,62 грн та судового збору в розмірі 2102,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до Банку (позивача) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 11.03.2008 та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідачка отримала у користування кредитну картку із початковим кредитним лімітом, зазначеним у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3 000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором, а саме надання відповідачу можливості розпоряджатися кредитними коштами на умовах Договору та в межах встановленого кредитного ліміту, виконав, а відповідачка ОСОБА_1 в порушення умов договору своєчасно не погасила заборгованість за кредитом. У зв`язку з цим, станом на 18.05.2020 заборгованість ОСОБА_1 становить 10 045,62 грн, яка складається з наступного: 7 340,64 грн - заборгованість за тілом кредиту (в тому числі 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту та 7 340,64 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками та 2 704,98 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно з ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 - нараховано комісії та судові витрати у розмірі 2102, 00 грн.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13.08.2020, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.10.2020 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судові засідання не з`явився, подав клопотання, згідно якого просить справу розглядати у відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 54).

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена за місцем своєї реєстрації; жодних заяв чи клопотань не подала, правом на надання відзиву на позов не скористалася.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280-283 ЦПК України.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1. Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (нова редакція) Банк було створено відповідно до установчого договору від 07.02.1992 у формі ТзОВ КБ «ПриватБанк», 06.07.2000 реорганізовано у ЗАТ КБ «ПриватБанк», а згідно рішення зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено найменування на ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ЗАТ КБ «ПриватБанк». В подальшому, за рішенням єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування на АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 50-53) та проведено державну реєстрацію зміни найменування, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 (а.с. 48).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідно до укладеного ОСОБА_1 з АТ КБ «ПриватБанк» договору б/н від 11.03.2008, шляхом підписання Заяви, відповідно до виявленого бажання ОСОБА_1 . Банком відкрито кредитний рахунок та встановлено на нього початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 3000 грн. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (Договір приєднання).

Відповідно до Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 25.05.2011 (далі по тексту Заява), що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 11.03.2008 (а.с. 35).

Вказана Заява містить особисту інформацію та відомості про бажання заявника отримати певний вид банківських послуг. Відповідно до наданої позивачем копії Заяви, у розділі щодо бажання заявника отримати банківські послуги стоїть відмітка про бажання отримати кредитку «Універсальна «30 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом в сумі 250 грн, інших відомостей, зокрема, щодо дати її видачі, строку її дії, базової процентної ставки по кредитному ліміту та строку повернення кредиту (користування ним) Заява не містить.

ОСОБА_1 своїм підписом засвідчила, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, отримала повну інформацію про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження, у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, у зв`язку з чим банк змушений звертатись до суду, позичальник зобов`язаний сплатити штраф банку у розмірі 250 грн + 5% від суми позову; вона погодилась з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. (а.с. 35 зворотна сторона).

31.03.2008 відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», відповідно до якої застосовується базова процентна ставка 3,0 % в місяць, передбачено строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафи та інші умови (а.с. 36).

Таким чином, за змістом позовних вимог доказом укладення між Банком та ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг слугують Заява від 11.03.2008, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи Банку.

Щодо тверджень позивача, що відповідач при підписанні Заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом із «Умовами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг та є договором приєднання суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У матеріалах справи відсутні підтвердження, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач, підписуючи заяву про одержання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо нарахування відсотків у визначених позивачем порядку та розмірі.

За змістом позовної заяви вбачається, що Банк систематично змінював зміст Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи з моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, підтверджень щодо конкретних запропонованих відповідачу Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, що містять підпис позичальника, до суду не надано, а отже Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи Банку суд не може вважати складовою кредитного договору та застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України (договір приєднання).

Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Факт виникнення між сторонами кредитних правовідносин підтверджується підписанням ОСОБА_1 . Заяви від 11.03.2008.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином - відкрив кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 за договором (а.с. 25-32), встановив початковий кредитний ліміт, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 (а.с. 33), надав відповідачу кредитні картки (а.с. 34), що підтверджує фактичне використання кредитної картки позичальником та наявність між сторонами справи відповідних правовідносин.

Укладений між сторонами кредитний договір від 11.03.2008 у вигляді Заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку з позичальника суми непогашеного тіла кредиту (простроченого) в розмірі 7340,64 грн.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 2704,98 грн.

Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору, що містяться в Заяві від 11.03.2008.

Згідно змісту Заяви від 11.03.2008 позичальник погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позиція суду щодо врахування Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів Банку викладена вище. Пам`ятку клієнта матеріали справи не містять.

За змістом договору, що складає Заява від 11.03.2008 відсутні умови про сплату відсотків за виникнення простроченої заборгованості у розмірах, що зазначені представником позивача у позовній заяві.

Представник позивача у позовній заяві посилається на підписану відповідачем Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений».

Відповідно до змісту Довідки про умови кредитування остання містить умови щодо базової процентної ставки- 3,0 % в місяць, передбачено строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафи та інші умови (а.с. 36).

При підписанні заяви від 11.03.2008 ОСОБА_1 підтвердила, що Умови та правил надання банківських послуг та Тарифи складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до Умов та правил (п.1.1., 3.1 Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складають укладений договір про надання банківських послуг). Оскільки ні в Заяві від 11.03.2008, ні в Умовах та Правилах не передбачено Довідку як складову частину договору, то суд не вважає Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» умовою договору у якій належним чином погоджено сплату відсотків за виникнення простроченої заборгованості у розмірах, що зазначені представником позивача у позовній заяві.

Крім цього, з наданих позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.03.2008 (а.с.6-24) вбачається, що заборгованість по відсоткам за кредитом нарахована відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, а не Довідки про умови кредитування.

Представником позивача у якості доказів надано до суду розрахунок заборгованості за договором (а.с. 6-24), виписку за договором по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 25-32) які самі по собі, без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору не є підтвердженням наявності заборгованості та правильності цього розрахунку, а тому позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 7 340,64 грн (тобто 73,07 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1 535,93 грн, а судовий збір у сумі 566,07 грн суд покладає на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 280-284, 352, 354, 355, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.03.2008 у розмірі 7 340 (сім тисяч триста сорок) грн 64 грн.

У задоволені позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 704,98 грн, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1 535 (одна тисяча п`ятсот тридцять п`ять) грн 93 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області.

Позивач, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Ю.М.Жежер