Справа № 635/5912/19
Провадження № 2-п/635/43/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року селище Покотилівка Харківського району

Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

за участі секретаря Зуєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення,

представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 , який діє на підставі ордеру серії АХ № 1021736 від 13 серпня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2020 року по цивільні справі № 635/5915/19 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, вимоги позивача задоволено повністю та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» суму заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення в загальному розмірі 24893,96 гривень; стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі по 640,33 гривень з кожного.

Представник відповідач ОСОБА_1 - адвокат Крижановський М.В. подав суду заяву та просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 20 лютого 2020 року, скасувати заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2020 року, призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що повний текст заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2020 року по справі №635/5912/19 відповідач ОСОБА_1 взагалі не отримувала та навіть ніколи не знала про існування позову Комунального підприємства «Харківводоканал» про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, так як жодних повісток про виклик до суду не отримувала. Крім того, відповідно до Акту обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 17 серпня 2020 року депутатом Пісочинської селищної ради ОСОБА_5 , встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані та постійно проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також, було встановлено, що за вказаною адресою, зареєстровані, але не проживають з 2009 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що також підтвердили сусіди: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Тобто, відповідачі не могли бути належним чином повідомлені, адже всі вони з 2009 року не мешкають за адресою, за якою ним направлялися повістки про виклик до суду. У зв`язку з цим відповідачі й не могли повідомити суд про причини своєї неявки, адже просто не знали про існування спору. Про існування заочного рішення ОСОБА_1 дізналася випадково з вебсайту «Судова влада України» наприкінці липня 2020 року. Копію заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2020 року по справі № 635/5912/19 представник ОСОБА_1 отримав тільки після ознайомлення з матеріалами вищевказаної справи, а саме 17 серпня 2020 року. Отже, до цього часу ОСОБА_1 взагалі не була повідомлена про існування позову Комунального підприємства «Харківводоканал» про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, та відповідно й не знала про розгляд справи та винесення заочного рішення по справі щодо неї. Також, слід зазначити, що відповідач ОСОБА_1 ніколи не отримувала жодної повістки про виклик її до суду, що також підтверджується неотриманими листами, які знаходяться в матеріалах справи. Суд першої інстанції зазначає, що відповідач був належним чином повідомлений. Однак, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки жодної судової повістки, ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви ОСОБА_1 не отримувала і, таким чином, не знала та не могла знати про існування спору. Вважаємо, що в даному випадку не дотримана процедура належного повідомлення відповідача. Зважаючи на те, що копія заочного рішення Харківського районного суду Харківської області була отримана відповідачем ОСОБА_1 лише 17 серпня 2020 року, відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд. Вважаю, що відповідач був позбавлений можливості скористатися своїм законним правом висловити заперечення проти позовної заяви, шляхом подання відзиву та відповідних доказів на підтвердження своєї позиції. За таких обставин, приймаючи заочне рішення, суд виходив з наявних у справі матеріалів, які не відповідають дійсності та не було взято до уваги позицію відповідача по справі. Так, суд першої інстанції зазначив, що відповідач належним чином повідомлений та повторно не з`явився до суду. Однак, відповідачу не було надіслано копії ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками. Окрім, того матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_1 не отримала судову повістку про виклик на судове засідання, яке було призначено на 20.02.2020. Отже, вважаємо, що не можна вважати, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи. Крім того, суд ухвалюючи заочне рішення та досліджуючи надані докази позивачем, не надав належної оцінки доказам, якими обґрунтовується позовна заява. Так, позивач обґрунтовуючи позовну заяву зазначає, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та являються споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплати за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 . На обґрунтування своїх вимог позивачем було надано розрахунок заборгованості, починаючи з липня 2011 року. Ухвалюючи заочне рішення по справі суд не дослідив надані копії документів та прийшов до висновку, який суперечить наявним копіям у матеріалах справи та встановленим нормам законодавства щодо вирішення подібних спорів. Так, позивач обґрунтовує позовну заяву та наявну заборгованість відповідача перед позивачем загалом фактом реєстрації за вказаною адресою. У той же час судом не було досліджено чи справді відповідачі проживають за вказаною адресою, чи є вони споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, чи немає інших осіб, які зареєстровані та постійно мешкають за вказаною адресою. Також, судом не було перевірено розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не встановлено правильний строк, за який суд за обґрунтованих підстав міг би стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення, тому передчасно виніс рішення про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Оскільки суд фактично позбавив відповідача ОСОБА_1 можливості брати участь при розгляді даної справи, то вона не змогла викласти свої заперечення проти позову та надати відповідні пояснення та докази, за яких би суд дійшов протилежного висновку, тобто про відмову в задоволенні позову КП «Харківводоканал». Так, як вже зазначалося, відповідно до акту обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 17 серпня 2020 року, депутатом Пісочинської селищної ради ОСОБА_5 встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані та постійно проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також, було встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані, але не проживають з 2009 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що також підтвердили сусіди: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем та з самої позовної заяви, то позивач просить стягнути заборгованість, починаючи з липня 2011 року. Однак, на той час ОСОБА_1 та інші відповідачі вже як два роки не проживали за вищевказаною адресою, тому вони не є належними відповідачами у даній справі. Крім того, слід зазначити, що Цивільним кодексом України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України, встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Враховуючи викладене, з урахуванням строків позовної давності, заборгованість з надання послуг водопостачання та водовідведення може бути стягнута лише за період з червня 2016 року по 24 червень 2019 року (день звернення до суду). Відповідно, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з липня 2011 по травень 2016 року (включно) не підлягають задоволенню, адже не входять у межі строку позовної давності, передбаченого ЦПК України. А тому відповідачі були позбавлені можливості заявити заяву про застосування позовної давності. Також, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Натомість, представником позивача не надано до суду жодного доказу з приводу того, що відповідачам направлялась пропозиція щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг та відповідний розрахунок заборгованості. Крім того, не доведено й те, що відповідачі відмовилися від укладення такого договору. Отже, можна прийти до висновку, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг. За таких обставин, вважаємо, що немає підстав для задоволення позову КП «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Беручи до уваги вище викладене та вимоги ч. 1 ст. 288 ЦПК України, яка встановлює імперативну вимогу щодо скасування заочного рішення, наголошуємо на тому, та вищевказаним довели, що відповідач не з`явився до судового засідання, не подав відзиву з поважних причин та судом не було повідомлено відповідача в належний спосіб, а вище викладеними обставинами доведено, що зазначені в цій заяві докази по справі мають істотне значення для вирішення даного спору та призведуть до ухвалення іншого - зовсім протилежного рішення по суті спору. Таким чином, враховуючи обґрунтування даної заяви про перегляд заочного рішення, є всі підстави для безумовного скасування заочного рішення та призначення справи до судового розгляду.

09 жовтня 2020 року представник позивача ОСОБА_10 подала суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суду, де вказала, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані відповідачі у справі, в тому числі ОСОБА_1 . За вказаною адресою нарахування за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснюються на підставі встановлених норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на 4 осіб. З заявою про тимчасову відсутність за місцем реєстрації, відключення від послуг централізованого водопостачання та водовідведення, не бажання на період її відсутності у помешканні та інших відповідачів отримувати послуги від підприємства, а отримувати за місцем фактичного проживання ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не висловлювали. Належних та допустимих доказів об`єктивності причини не можливості з`явлення до суду, отримання судової кореспонденції тощо в заяві ОСОБА_1 не вказала, як і адресу фактичного місця проживання. Стосовно порушення процесуальних прав ОСОБА_1 , що виразилось нібито у неможливості подання відзиву на позовну заяву, заявлення клопотання про застосування строків позовної давності бажаю заперечити наступне. Справа знаходилась в провадженні суду з серпня 2019 року по день винесення рішення. За оспорюваний період (заявлений КП «Харківводоканал» у позові) відповідачам направлялись щомісячно квитанції на оплату послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з вказівкою суми заборгованості та поточного платежу. Тому, на протязі 2015-2019, ОСОБА_1 знала про існування заборгованості і необхідності її погашення у найкоротші терміни. І вже на той час мала можливість звернутись до підприємства та заявити свою незгоду з виниклим боргом, або укласти договір реструктуризації. З цього випливає, що користуючись послугами з централізованого водопостачання та водовідведення на протязі тривалого періоду, не висловлюючи будь-якої незгоди щодо кількості, якості, здійснюючі плату, не могла не знати про виниклу заборгованість. Стосовно відсутності договірних відносин: Верховний Суд України, розглядаючи справу № 6-2951цс15 (постанова від 20 квітня 2016 р.), зокрема, зазначив: «...споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». В даному випадку це оплата за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. ОСОБА_1 у своїй заяві не спростовує того факту, що вона не є споживачем послуг, які надає КП «Харківводоканал», та що мешкає за іншою адресою, а не за місцем реєстрації. З розрахунку, який міститься в матеріалах справи вбачається, оплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , не здійснювались на протязі 2015-2019. Стосовно розрахунку, який міститься в матеріалах справи: розрахунок заборгованості, що міститься в матеріалах справи є належним доказом нарахування плати та існування заборгованості та в повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні». Підприємство надавало споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення., а відповідачі- споживачі, в свою чергу, отримували надані їм послуги, але не сплачували за них. У відповідачів існують зобов`язання по сплаті за надані послуги, що підтверджується в першу чергу реєстрацією за місцем проживання та наданими послугами. Вищевказаний розрахунок заборгованості дає змогу встановити адресу, за якою здійснюється облік, період надання послуг, тарифи та норми, кількість осіб та об`єм спожитих послуг, розмір здійснених оплат споживачем, розмір наданих пільг, субсидій, залишок заборгованості тощо. Крім того, будь-яких рішень суду стосовно виселення відповідачів, втрати права користування житловим приміщенням заявники як докази їх не проживання за місцем реєстраційне не надали. Що стосується, питання щодо нібито пропуску строку позовної давності позивачем для звернення до суду з позовом вирішується судом безпосередньо при розгляді справи по суті та винесенні рішення. Позовна заява була прийнята судом та відкрито провадження у справі, а тому ставити під сумнів дії суду відповідачі не мають права. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. З розрахунку, який міститься в матеріалах справи вбачається, що відповідачами взагалі не проводились оплати. Даний факт відповідачем навряд чи буде заперечуватись і спростовується розрахунком. Нормою ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" 1875-ІУ від 24.06.2004, в редакції, що була чинна на момент виникнення правовідносин, передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.З ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Що стосується долученого до заяви акту депутата Пісочинської селищної ради від 17 серпня 2020 року. Чинним законодавством не встановлено права фізичних осіб на встановлення факту проживання/не проживання осіб за певною адресою. Даний акт 17 серпня 2020 року не може бути прийнятий судом у якості належного доказу факту не проживання відповідачів за місцем реєстрації, оскільки складений за підписами не відомих осіб. З матеріалів справи вбачається, що відповідач був повідомлений про день та час розгляду цивільної справи за останньою відомою позивачу адресою належним чином, про що в матеріалах справи є судові повістки, поштові конверти адресовані відповідачу із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Судом виклики здійснювались за адресою, яку позивач вказав під час подання до суду позову, за останнім відомим місцем проживання відповідача. Твердження ОСОБА_1 , щодо проживання за іншою адресою, прошу суд до уваги не приймати. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи судові повістки та поштові повідомлення, однак без поважних причин в судове засідання по справі, не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим у справі було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог на підставі аналізу доказів, які знаходились в матеріалах справи. Зазначені відповідачем обставини не можуть бути підставою для скасування заочного рішення, при фактичній відсутності сукупності підстав, які зазначені в частині першій ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи викладене, вважаю, що у суду не має законних підстав для скасування заочного рішення, а тому заява відповідача про перегляд заочного рішення та його скасування є необґрунтованою та безпідставною, в зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Крижановський М.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив слухати справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

Представник КП «Харківводоканал» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, просив відкласти розгляд справи.

Суд розглянув заяву про перегляд заочного рішення за відсутності сторін, що відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання, та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Суд, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, приходить до висновку, що заява відповідача ОСОБА_1 перегляд заочного рішення суду від 20 лютого 2020 року задоволенню не підлягає, оскільки вона не зазначила жодного доказу який би мав істотне значення для правильного вирішення справи, а її посилання на те, що вона за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає з 2009 року та не є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення; що між нею та КП «Харківводоканал» не було укладено договору на надання житлово-комунальних послуг; що суд повинен застосувати строк позовної давності є запереченнями на позов і не є підставою для скасування заочного рішення. Також суд враховує, що відповідач належним чином повідомлена про день та час розгляду справи призначеної на 20 лютого 2020 року, оскільки відповідачу було направлено судову повістку.

Враховуючи, що відповідач не з`явився в судове засідання, та (або) не повідомив про причини неявки без поважних причин, тоді як судом направлялись судові виклики за зареєстрованим місцем проживання відповідача, при цьому не зазначила докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому відсутня визначена ч. 1 ст. 288 ЦПК України сукупність підстав для скасування заочного рішення таких як: поважність причин неявки відповідача у судове засідання і наявність доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому за вказаних обставин відсутні підстави для скасування заочного рішення суду і суд залишає без задоволення заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, при цьому строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу суду включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2020 року.

Суддя О.М. Пілюгіна