ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/307/20 Справа № 203/564/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Карпенко С. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Мамедової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 22 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала у борг 10 813,57 доларів США зі сплатою 15,00 % річних та кінцевим терміном повернення 21 серпня 2015 року. Відповідно до пункту 17.1.3 цього кредитно-заставного договору частина кредиту у розмірі 9934,92 доларів США надана з метою придбання ОСОБА_1 автомобіля; частина кредиту у розмірі 519,35 доларів США з метою оплати перших страхових платежів за договорами страхування на перший рік дії кредиту; частина кредиту у розмірі 7,38 доларів США з метою оплати коштів за реєстрацію предмета застави у державному реєстрі; частина кредиту у розмірі 298,05 доларів США з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, який сплачується у момент видачі кредиту; частина кредиту у розмірі 53,87 доларів США з метою оплати вартості поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з пунктом 17.9 кредитно-заставного договору в заставу передано транспортний засіб автомобіль «Daewoo Matiz», 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідач належним чином не виконувала умови кредитно-заставного договору, у зв`язку з чим станом на 29 січня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 12 345,74 доларів США, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням 5 324,59 доларів США, за процентами 816,19 доларів США, комісії 218,92 доларів США, пені 5 388,68 доларів США, штрафу (фіксована складова) 9,94 доларів США, штрафу (процентна складова) 587,42 доларів США.

На підставі вищевикладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 345,74 доларів США, що в еквіваленті 310 495 грн 34 коп.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року скасовано. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 738,14 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 5 324,59 доларів США, заборгованості за процентами 816,19 доларів США, штрафу (фіксована складова) 9,94 доларів США та штрафу (процентна складова) 1 587,42 доларів США. У іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала у борг 10 813,57 доларів США, зі сплатою 15,00 % річних та кінцевим терміном повернення 21 серпня 2015 року.

Відповідно до пункту 17.1.3 цього кредитно-заставного договору частина кредиту у розмірі 9934,92 доларів США надана з метою придбання ОСОБА_1 автомобіля; частина кредиту у розмірі 519,35 доларів США з метою оплати перших страхових платежів за договорами страхування на перший рік дії кредиту; частина кредиту у розмірі 7,38 доларів США з метою оплати коштів за реєстрацію предмета застави у державному реєстрі; частина кредиту у розмірі 298,05 доларів США з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, який сплачується у момент видачі кредиту; частина кредиту у розмірі 53,87 доларів США з метою оплати вартості поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно із пунктом 17.9 кредитно-заставного договору в заставу передано транспортний засіб автомобіль «Daewoo Matiz», 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Пунктом 17.4 цього договору сторони погодили, що позичальник доручив банку без додаткового узгодження перерахувати кредит у розмірі 45 800 грн 00 коп. на поточний рахунок автосалону ТОВ АвтоПриват, 2394 грн. 22 коп. на поточний рахунок ЗАТ СК «Інгосстрах» для сплати страхових платежів; 34 грн 00 коп. на поточний рахунок Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстрацію транспортного засобу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; 298,05 доларів США на поточний рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» для сплати винагороди за надання фінансового інструменту; 248 грн 35 коп. для сплати вартості поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитно-заставного договору, у зв`язку із чим станом на 29 січня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 12 345,74 доларів США, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням 5 324,59 доларів США, за процентами 816,19 доларів США, комісії 218,92 доларів США, пені 5 388,68 доларів США, штрафу (фіксована складова) 9,94 доларів США, штрафу (процентна складова) 587,42 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що позивач не надав доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, в той час як позичальник, у спростування заявлених банком позовних вимог, надала суду квитанції про здійснення оплат за кредитом; договір страхування наземного транспортного засобу 22 серпня 2008 року між позичальником та ЗАТ СК «Інгосстрах» не укладався, а тому кошти на оплату страхових платежів їй банком надано не було; рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08 жовтня 2015 року, у справі № 203/3352/14 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно відмовлено у позові.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з наступних підстав.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Умовами кредитно-заставного договору передбачено, що кредит ОСОБА_1 було надано на строк до 21 серпня 2015 року. Отже, починаючи з 22 серпня 2015 року відповідач мала обов`язок перед позивачем повернути всю заборгованість за договором.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Верховний Суд в своїй Постанові від 10 квітня 2019 року посилався на те, що суд апеляційної інстанції, перевіряючи розрахунок заборгованості, наданий банком, не врахував, що проценти за користування кредитними коштами нараховано позивачем за період, до складу якого входить період після закінчення строку дії кредитного договору, а тому неправомірно стягнув проценти у розмірі 816,19 доларів США. Крім того, Верховний Суд в своїй Постанові від 10 квітня 2019 року вказав, що ОСОБА_1 надала суду копії квитанцій про сплату нею боргу за кредитно-заставним договором від 22 вересня 2008 року, однак апеляційний суд належної правової оцінки цим доказам не надав та не перевірив, чи була врахована банком сплачена позичальником сума при нарахуванні боргу, який виник станом на 29 січня 2016 року.

З метою об`єктивності розгляду справи, з`ясування всіх обставин у справі та перевірки доводів апеляційної скарги ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року було витребувано у АТ КБ "ПриватБанк" наступні докази:

- деталізований розрахунок заборгованості ОСОБА_1 із зазначенням всіх складових заборгованості та зазначенням розміру кожного місячного платежу за кожним місяцем проплати у межах строку дії кредитного договору № DNP0AN02004247 від 22 серпня 2008 року, з урахуванням рекомендацій Постанови Верховного Суду від 10 квітня 2019 року, а саме: чи була врахована банком сплачена позичальником сума відповідно до квитанцій, наданих суду першої інстанції ОСОБА_1 , при нарахуванні боргу, який виник станом на 29 січня 2016 року;

- розрахунок процентів за період користування кредитними коштами ОСОБА_1 за кредитним договором № DNP0AN02004247 від 22 серпня 2008 року, з урахуванням рекомендацій Постанови Верховного Суду від 10 квітня 2019 року, а саме: чи нараховані проценти за користування кредитними коштами після закінчення строку дії кредитного договору; якщо так, то в якій сумі.

16 вересня 2020 року на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" надав розрахунок заборгованості за кредитним договором № DNP0AN02004247 від 22 серпня 2008 року, згідно якого заборгованість за вказаним договором станом на 21 серпня 2015 р. складає 9186,75 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21 серпня 2015 р. становить 202391,27 грн., та який складається з: 3861,46 доларів США, що за курсом НБУ складає 85 070,93 грн. - заборгованість за кредитом; 816,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 17977,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 218,92 доларів США, що за курсом НБУ складає 4822,98 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3852,91 доларів США, що за курсом НБУ складає 84882,57 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 437,46 доларів США, що за курсом НБУ складає 9637,68 грн. - штраф (відсоток від суми заборгованості).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач належним чином їх не виконувала, у зв`язку з чим і виникла вищевказана заборгованість, яку необхідно стягнути.

При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі N 6-100цс14, у якій зазначено, що відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 5 статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, а ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, колегія суддів вважає за можливе зменшити суму пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором до 2000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.08.2015 р. складає 44 061,54 грн.

Крім того, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею, отже застосовано цивільно-правову відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, то позовні вимоги про стягнення штрафів задоволенню не підлягають, так як одночасне застосування пені та штрафів за одне й те саме порушення не допускається.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням зменшеної суми пені та відмови у стягненні штрафів, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у розмірі 6896,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21 серпня 2015 р. становить 151 932,56 грн., та яка складається з: 3861,46 доларів США, що за курсом НБУ складає 85 070,93 грн. - заборгованість за кредитом; 816,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 17977,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 218,92 доларів США, що за курсом НБУ складає 4822,98 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2000,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 44 061,54 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судовий збір в розмірі 4785 грн. 67 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 квітня 2016року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № DNP0AN02004247 від 22 серпня 2008 року у розмірі 6896,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21 серпня 2015 р. становить 151 932,56 грн., та яка складається з: 3861,46 доларів США, що за курсом НБУ складає 85 070,93 грн. - заборгованість за кредитом; 816,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 17977,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 218,92 доларів США, що за курсом НБУ складає 4822,98 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2000,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 44 061,54 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк судовий збір в розмірі 4785 грн. 67 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова