10.09.2020
Справа № 642/3878/20
Провадження № 4-с/642/25/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого - судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Гнатенко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою дії державної виконавчої служби, в якій просить скасувати постанову про арешт майна боржника від 28.03.2014 року у виконавчому провадженні №36580774.

Скаржник зазначив, що на виконанні в Ленінському відділі ДВС м.Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області перебувало виконавче провадження № 36580774 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса № 84 від 05.02.2013 року, та стягнення 81000 грн. на користь ОСОБА_2

20.02.2013 р. державним виконавцем, керуючись ст. ст. 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

28.03.2014 р. державним виконавцем, керуючись ст. 57,Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

28.03.2014 р. державним виконавцем, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану.

Станом на 21.07.2020 р. виконавчий напис № 84 від 05.02.2013 р про стягнення заборгованості в розмірі 81000 грн. на виконанні в Міжрайонному відділі ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова не перебуває.

ОСОБА_1 було направлено заяву до відділу ДВС з клопотанням про скасування накладеного арешту у зв`язку з відсутністю заборгованості. Однак, у відповіді від 22.07.2020 року, скаржнику було відмовлено у скасуванні арешту. Подальше існування вказаного арешту порушує його права та інтереси як власника майна, а тому підлягає скасуванню.

Заявник ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати у його відсутність, та просив задовольнити заяву.

Представник державної виконавчої служби у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про день та час слухання справи, причини не явки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

28.03.2014 року державним виконавцем виконавчої служби накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 та, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

За статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК).

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного Кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Подальше існування арешту порушує права скаржника, як власника майна, а тому такий арешт має бути скасований.

Станом на 21.07.2020 р. виконавчий напис № 84 від 05.02.2013 р про стягнення заборгованості в розмірі 81000 грн. на виконанні в Міжрайонному відділі ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова не перебуває.

Проте, станом на час звернення із заявою до Державної виконавчої служби, а також при зверненні зі скаргою, заборгованість відсутня, що підтверджується відповідною розпискою від 11.04.2012 року. Тобто, припинили існувати ті умови, які були підставою для накладення арешту. Відповідно такий арешт підлягає скасуванню, так як подальше його існування є необгрунтованим та порушує права та інтереси скаржника як власника майна.

Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів

За статтею 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З урахуванням правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що доводи скаржника є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону, а тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 450-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - задовольнити .

Скасувати постанову від 28.03.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №36580774 державного виконавця державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя В.Г.Пашнєв