ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року

м.Суми

Справа №592/10394/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/632/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлова І. В.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 січня 2020 року в складі судді Косолап М.М., постановленої у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 січня 2020 року подання заступника начальника Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Громико О.В. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами передано на розгляд до Конотопського міськрайонного суду Сумської області.

Вказану ухвалу суду стягувач ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі стягувач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував вимог частини 1 статті 446 ЦПК України про те, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Відтак, ураховуючи обставини того, що саме Ковпаківський районний суд м. Суми розглядав цивільну справу № 592/10394/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, тому державний виконавець правильно направив подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами саме до цього суду першої інстанції. Крім того, як зауважив стягувач, ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 грудня 2019 року було задоволено його скаргу та зобов`язано начальника Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ в Сумській області Марценюк А.С. чи іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, в провадженні якої перебуває зведене виконавче провадження № 54654722, звернутися до Ковпаківського районного суду м. Суми з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами та визначити частку майна боржника ОСОБА_2 у розмірі 1/2 частини у спільному сумісному майні подружжя будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельній ділянці з кадастровим номером :06:189:001. Виконуючи вимоги вказаної ухвали суду, державний виконавець звернувся з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами до Ковпаківського районного суду м. Суми, тому стягувач вважає, що суд першої інстанції, постановивши оскаржувану ухвалу, допустив, тим самим, спір про підсудність.

Від інших учасників справи відзив чи письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що майно, щодо якого державний виконавець просить визначити частку у майні боржника ОСОБА_2 , а саме: у розмірі 1/2 частини у спільному сумісному майні подружжя будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельній ділянці з кадастровим номером :06:189:001 не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Ковпаківського районного суду м. Суми, тому на підставі частини 1 статті 30, пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України дійшов висновку про передачу вказаного подання державного виконавця на розгляд до Конотопського міськрайонного суду Сумської області, на території юрисдикції (підсудності) якого знаходиться спірне нерухоме майно.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 10 цього Закону до заходів примусового виконання рішення відноситься, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, у тому числі якщо боржник володіє ним спільно з іншими особами.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (частина 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами визначений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

При цьому, частиною 1 статті 446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20000 доларів США та судовий збір у сумі 1378 грн (а.с. 21-24).

На виконання вказаного рішення суду 05 вересня 2017 року Ковпаківським районним судом м. Суми були видані виконавчі листи (а.с. 6, 7 на звороті).

Постановами старшого державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Громико О.В. від 06 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаних виконавчих листів (а.с. 6, 7).

З урахуванням наведених норм права та встановлених у справі обставин колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Ковпаківського районного суду м. Суми з посиланням на те, що таке подання стосується нерухомого майна і за правилом виключної підсудності повинно розглядатися судом за місцезнаходженням майна, так як у статті 446 ЦПК України йдеться про те, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, а значить і щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом, тобто, в даному випадку Ковпаківським районним судом м. Суми, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. ст. 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 січня 2020 року у даній справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: Т.А. Левченко

І.В. Орлов