Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, в особі представника адвоката Машкаринець І.М., звернувся з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить зменшити розмір стягуваних з нього на користь відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 з 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22 січня 2016 року, на 1/6 частину від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13 червня 2016 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 22.01.2016 року. Вважає, що у зв`язку з різким погіршенням його матеріального становища, стану його здоров`я, та наявності у нього непрацездатної матері, стягуваний з нього розмір аліментів підлягає зменшенню.

Так, до 20 лютого 2018 року він працював на посаді інспектора прикордонної служби, мав стабільну заробітну плату і міг сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Проте, у зв`язку зі звільненням його 20 лютого 2018 року з займаної посади втратив єдине джерело доходів. На сьогоднішній день навчається на денному відділені духовної семінарії і де навчатиметься до 2024 року, у зв`язку з чим не має змоги працювати. Між тим, після звільнення його з роботи в лютому 2018 року, виконавча служба почала нараховувати йому щомісячний розмір аліментів, виходячи з середньої заробітної плати по регіону, який на сьогоднішній день позивач не в змозі сплачувати.

Також вказує на те, що перебуваючи як військовослужбовець в зоні АТО, отримав травму хребта з порушенням функцій ходи, що потребує додаткових витрат на лікування.

Крім того, у нього є непрацездатна мати, якій він зобов`язаний допомагати.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Представником позивача адвокатом Ладика Н.І. подано суду письмову заяву, в якій останній просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили.

Відповідачем подано до суду відзив, в якому остання проти позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Просить суд в їх задоволенні відмовити, посилаючись на недоведеність позивачем тих обставин, якими той обґрунтовує позовні вимоги. Зазначає, що малолітнім ОСОБА_3 відвідуються різні платні гуртки та семінари, що потребує додаткових матеріальних витрат, які позивач як батько дитини не несе.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в ході розгляду справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2016 року у справі № 308/537/16-ц розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстрований виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області під актовим записом № 30, визначено місце проживання дитини від шлюбу ОСОБА_3 місцем проживання його матері ОСОБА_4 .

Цим же рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення ним повноліття, починаючи з 22.01.2016 року.

Рішення суду набрало законної сили.

Як убачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище ОСОБА_6 .
На виконання вказаного вище рішення суду в частині стягнення з позивача аліментів, відкрито виконавче провадження, що підтверджується відповіддю Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області на адвокатський запит від 10.10.2018 року вих. № 52726015/18, в якій також зазначено, що у зв`язку з тим, що позивач з березня 2018 року не працює, в порядку, передбаченому п. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Як встановлено судом, відповідно до наказу начальника 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19.02.2018 року № 44-ОС, старшину ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 3 категорії чергового відділення управління службою відділу прикордонної служби «Гута» ІІІ категорії (тип В) звільнено з військової служби в запас, а наказом від 20.02.2018 року № 45-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

В період з 09.10.2014 року по 13.02.2015 року позивач як військовослужбовець безпосередньо брав участь у антитерористичній операції на сході України, має статус учасника бойових дій, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 17.03.2015 року № 30/61 та посвідченням учасника бойових серії НОМЕР_3 .

Відповідно до довідок Київської трьохсвятительської духовної семінарії Української греко-католицької церкви № 600 від 14 вересня 2018 року та № 831 від 18.05.2020 року, позивач з 2018 року навчається на денному відділенні цієї духовної семінарії з терміном навчання до червня 2024 року. Стипендії не отримує.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до положень частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, розмір якого для дітей віком від 6 до 18 років становить з 01.07.2020 року 2 318, 00 грн.
Отже, визначений частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на малолітнього ОСОБА_3 , на сьогоднішній день, становить 1 159, 00 грн., а мінімальний рекомендований розмір - 2 318, 00 грн.
Як убачається з розрахунку заборгованості по аліментам відносно позивача, наданого Ужгородським РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 01.06.2020 року № 52726015, станом на 01.06.2020 року позивачу нараховувались аліменти у щомісячному розмірі 3 929, 00 грн. Сукупна заборгованість позивача по сплаті аліментів становить 46 957, 07 грн.

У зв`язку з зазначеною заборгованістю, постановами державного виконавця від 13.03.2019 року та від 22.04.2020 року ВП № 52726015 накладено арешт на майно та кошти позивача, а постановами від 17.04.2019 року встановлено позивачу тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та праві керування транспортними засобами.

Суд дійшов висновку, що нарахований позивачу станом на 01.06.2020 року щомісячний розмір аліментів в сумі 3 929, 00 грн. є неспівмірним з теперішнім його майновим станом та ставить його в скрутне матеріальне становище, виходячи з наступного.
Внаслідок звільнення позивача в лютому 2018 року з місця роботи, його навчання на денному відділенні у духовній семінарії терміном до червня 2024 року, відсутністю у нього стипендії та офіційного працевлаштування, майновий стан позивача погіршився.
В матеріалах справи відсутні докази наявності у позивача інших доходів, і доводи позивача з даного приводу відповідачем в установленому порядку не спростовано.
Після ухвалення рішення суду від 13.06.2016 року про стягнення з позивача аліментів, у останнього погіршилось здоров`я, а саме позивач в період з 14.06.2017 року по 03.07.2017 року знаходився на госпіталізації в нейрохірургічному відділенні № 2 Закарпатського обласного клінічного центру нейрохірургії та неврології з діагнозом: «Остеохондроз поперекового відділу хребта, з стійким лівобічним ішіорадикулярним синдромом, вираженим м`язево-тонічним синдромом та порушенням рухової функції хребта та ходи», що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 672, і що потребує додаткових витрат на лікування, відновлення та реабілітацію.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що наявні підстави, передбачені статтею 192 Сімейного кодексу України, для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів з 1/3 частки від усіх видів його доходів на 1/5 частину від усіх видів його доходів.
При цьому суд враховує, вимогу ч.2 ст. 182 СК України відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зменшуючи розмір аліментів суд також враховує, що згідно розрахунку заборгованості по аліментам відносно позивача, наданого Ужгородським РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 01.06.2020 року № 52726015, позивач до звільнення в лютому 2018 року з місця роботи щомісячно сплачував аліменти у визначеному йому розмірі та продовжує їх сплачувати, зокрема за період з вересня 2018 року по травень 2020 року - щомісячно в сумі не менш ніж 1 900, 00 грн.
Вказана обставина свідчить про те, що позивач не ухиляється від сплати аліментів та сплачує їх у розмірі, що відповідає його теперішньому майновому стану та є співмірним з мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину, встановленим частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України.
Судом відхиляються доводи відповідача щодо необхідності несення додаткових витрат на малолітнього ОСОБА_3 , пов`язаних з відвідуванням платних секцій та семінарів, оскільки вказані витрати у розумінні статті 185 Сімейного кодексу України не включаються до аліментів та не є предметом спору у даній справі.
А тому з урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 2,4,12,13,76-81,141,258,259,263-265,268,273,352-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити частково.

Зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_5 , аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 з 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22 січня 2016 року, на 1/5 частину від усіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.А. Придачук