Ухвала

27 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 361/3399/17

провадження № 61-3161ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу садівничого об`єднання «Трудовик» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня

2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до садівничого об`єднання «Трудовик», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - начальник садівничого об`єднання «Трудовик» Киричук Ніна Миколаївна, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку

за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом,

у якому, з урахуванням уточнень до позову, просив поновити його на посаді завідуючого господарством садівничого об`єднання «Трудовик»

(далі - СО «Трудовик»), стягнути з відповідача на його користь 89 856 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області

від 09 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідуючого господарством

СО «Трудовик».

Стягнуто з СО «Трудовик» на користь ОСОБА_1 середній заробіток

за час вимушеного прогулу, починаючи з 22 травня 2017 року в розмірі

89 856 грн.

Стягнуто з СО «Трудовик» у рахунок відшкодування моральної шкоди

5 тис. грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

14 лютого 2020 року до Верховного Суду СО «Трудовик» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як підставу для скасування оскаржених судових рішень СО «Трудовик» зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, необхідність формування правового висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною першою статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі, яка підлягає віднесенню до категорії малозначній, а судові рішення у такій категорії справ не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги про поновлення

ОСОБА_1 на роботі, стягнення з СО «Трудовик» на користь позивача

89 856 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5 тис. грн

у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума є такою, що станом

на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).

Судами встановлено, що до повноважень завідувача господарством (посада, на якій працював ОСОБА_1 ) не входить безпосереднє обслуговування грошових, товарних і культурних цінностей, а отже підстави для звільнення працівника на підставі пункту 2 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України відсутні.

СО «Трудовик» не погоджується із судовими рішеннями, посилаючись

на те, що суди, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , неповно з`ясували обставини, що мають значення для справи, які можуть свідчити про наявність підстав для звільнення позивача на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише

за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову

в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі І Загальних положень ЦПК України, то її дія поширюється й на стадію касаційного провадження.

Беручи до уваги те, що СО «Трудовик» оскаржує судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині стягнення з СО «Трудовик» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 89 856 грн, моральної шкоди - 5 тис. грн, а також у частині поновлення на роботі працівника, посилаючись на докази та обставини, які, на думку заявника, свідчать про наявність підстав для звільнення працівника на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, враховуючи компетенцію суду касаційної інстанції, яка виключає можливість встановлення нових обставин, проведення переоцінки доказів (частина перша статті 400 ЦПК України), із застосуванням майнового критерію та критерію складності ця справа на стадії касаційного провадження підлягає віднесенню до категорії малозначних.

На думку заявника справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має суспільний інтерес.

Сама лише незгода особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями не може свідчити про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики або становить значний суспільний інтерес.

Колегія суддів, враховуючи ціну позову, правовідносини, в яких виник спір між сторонами, відсутність відомостей про неоднакове застосування пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України судом касаційної інстанції, оспорювання особою, яка подала касаційну скаргу, встановлених судами фактичних обставин, дійшла висновку, що ця справа не може бути визнана такою, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, або такою, що становить суспільний інтерес.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки СО «Трудовик» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою садівничого об`єднання «Трудовик» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до садівничого об`єднання «Трудовик», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - начальник садівничого об`єднання «Трудовик» Киричук Ніна Миколаївна, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович