У Х В А Л А

08.09.2020 Справа №607/12400/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Грицай К.М., з участю секретаря судового засідання Стус К.І, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2020 позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у розмірі 258 049,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Крім того, 07 вересня 2020 року заявник подав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 , а саме - квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить останньому.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовує тим, що відповідач з метою уникнення виконання судового рішення про стягнення грошових коштів може здійснити перереєстрації зазначеної вище квартири. Крім того, розмір заявлених позовних вимог є значним та обраний позивачем спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами. Вважає за доцільне вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказану квартиру, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити подальше виконання рішення суду.

Також, заявник вважає недоцільним вжиття заходів щодо зустрічного забезпечення, оскільки накладення арешту на майно ОСОБА_2 не призведе до заподіяння збитків відповідачу, а лише унеможливить подальше його відчуження.

Суд, розглянувши заяву та долучені документи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з імперативними приписами ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Із позовної заяви вбачається, що 04.03.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про купівлю-продаж з розстрочкою платежу автомобіль марки «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за ціною 10 000 доларів США та між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів в розмірі 258 049,00 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн., оскільки домовленості про добровільне повернення грошових коштів між сторонами не досягнуто.

Проте, заявником не мотивовано, яким чином імовірне рішення суду про задоволення позовних вимог про стягнення коштів на відшкодування шкоди впливатиме на права та обов`язки відповідача ОСОБА_2 щодо вказаного нерухомого майна та яким чином здійснення дій щодо розпорядження квартирою може призвести до утруднення чи невиконання рішення суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, суд вважає, що наявність самого по собі позову про стягнення коштів з відповідача на відшкодування шкоди в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача з огляду на те, що право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру позивачем не оспорюється, а предметом спору є лише виключно договірно-правові відносини, які виникли з приводу договору купівлі-продажу автомобіля.

Також, суд вважає, що вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 є неспівмірним із обсягом позовних вимог про стягнення грошових коштів в сумі 258 049,00 та моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн., оскільки матеріали справи не містять відомостей стосовно ринкової вартості вказаної квартири. Надані заявником відомості із сайту «PIA нерухомість» про ринкову вартість квартири, яка складає близько 444 тис. грн. суд не бере до уваги, оскільки відсутні докази тотожності із квартирою відповідача.

Таким чином, суд приходить до переконання, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є розмірним із предметом спору.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у Постанові від 21 листопада 2018 року, Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №752/6255/18.

З огляду на зазначені обставини, беручи до уваги, що накладення арешту є заходом, який призводить до суворих обмежень для власника та вказані дії можуть призвести до порушень конституційних прав відповідача по справі ОСОБА_2 , заявником не наведено обґрунтованих підстав для вжиття саме таких заходів забезпечення позову, про які просить заявник, зазначені заходи забезпечення не відповідають суті спору та не співвідносні з ним, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 , а саме - квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить останньомуслід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149-154, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяК. М. Грицай