Справа № 323/2491/19
Провадження № 2/323/61/20
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

21.02.2020 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі судді Плечищевої О.В. при секретарі Щербині Л.Г. за участю адвокатів Білової О.А., Косякової З.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 01 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Преображенське», в особі директора Коростельова О.Ю. укладено договір оренди землі б/н, за умовами якого ОСОБА_1 передала в оренду ТОВ «Преображенське» земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 8,55 га, розташована на території Новоселівської сільської ради, кадастровий номер :02:002:0127, на строк 49 років, а тов. «Преображенське» зобов`язалося сплачувати до 31 грудня поточного року орендну плату в розмірі 3300,72 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Преображенське» було залишено без задоволення в повному обсязі, договір оренди земельної ділянки площею 8,55 га, що розташована на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, кадастровий номер :02:002:0127, укладений 01 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Преображенське», визнано дійсним.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення.

06 серпня 2019 року постановою Запорізького апеляційного суду по справі № 323/1548/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, договір оренди земельної ділянки площею 8,55 га, що розташована на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, кадастровий номер :02:002:0127, укладений 01 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Преображенське» визнано недійсним.

15 липня 2014 року за Договором оренди землі від 01.12.2013 року ОСОБА_1 була виплачена, а нею особисто отримана орендна плата в повному обсязі відповідно до умов Договору оренди землі у збільшеному розмірі, а саме 19665,00 гривень, в рахунок орендної плати майбутніх періодів, про що свідчить видатковий касовий ордер № 6 від 15.07.2014 р. та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів.

10 серпня 2016 року до ТОВ «Преображенське» від імені ОСОБА_1 , на підставі довіреності № 1953 від 15.07.2008 року звернулася ОСОБА_2 про надання їй орендної плати за вище вказаним договором у розмірі 124223,60 гривень. 15 серпня 2016 року ТОВ «Преображенське» здійснило виплату орендної плати в рахунок майбутніх періодів у розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень, утримавши при цьому прибутковий податок та військовий збір. Вказана інформація також підтверджена відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів по ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що 06 серпня 2019 року постановою Запорізького апеляційного суду по справі № 323/1548/17 Договір оренди землі від 01 грудня 2013 р. визнано недійсним, із зазначеного часу у ОСОБА_1 виник обов`язок повернути ТОВ «Преображенське» безпідставно отримані грошові кошти у сумі 143888,60 гривень, яка складається з 19665,00 грн. (отримано 15.07.2014 року) та 124223,60 грн. (отримано 15.08.2016 року).

У зв`язку із зазначеним, ТОВ «Преображенське» змушене звернутися за захистом своїх прав до суду.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстав (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуто згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в)відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстав в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Оскільки між ТОВ «Преображенське» та відповідачем Договір оренди землі від 01 грудня 2013 року на земельну ділянку площею 8,55 га, розташованої на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, визнано недійсним, сплачені ТОВ «Преображенське» грошові кошти у розмірі 143888,60 гривень, є орендною платою виплаченою авансом в рахунок майбутніх періодів, та підлягають поверненню у зв`язку із визнанням правочину недійсним.

Позивач прохає стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Преображенське» () грошові кошти в сумі 143888,60 грн. (сто сорок три тисячівісімсот вісімдесят вісім гривень 60 копійок), а також сплачений судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає, проохає задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача, заперечує проти позовних вимог, прохає відмовити в їх задоволенні.

Третя особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву, в якій прохає справу розглянути без її участі, в зв`язку зі станом здоров`я не має можливості бути присутньою в судових засіданнях.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року у справі ЄУ № 323/1548/17, позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське», ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним задоволено, визнано договір оренди земельної ділянки площею 8,55 га, що розташована на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, кадастровий номер :02:002:0127, укладений 01 грудня 2013 року між ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла ОСОБА_2 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Преображенське» в особі директора Коростельова Олександра Юрійовича недійсним.

Як вбачається з видаткового касового ордеру № 6 від 15.08.2014 року, ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Преображенське» за пай 19665,00 грн., оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні.

Крім того, 15 серпня 2016 року ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 за довіреністю № 1953 від 15.07.2008 року було від ТОВ «Преображенське» отримано 100000,00 грн., про що вбачається з видаткового касового ордеру № 19482 від 15.08.2016 року, оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, ТОВ «Преображенське» як податковим контрагентом було сплачено податків та обов`язкових платежів за ОСОБА_1 у розмірі 24223,60 грн.

У відповідності до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно правових приписів ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Також, ч. 1 ст. 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Тобто, зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають при наявності наступних вимог:

- необхідно, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна на одній стороні є результатом відповідного зменшення майна на іншій;

- необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбувалося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою.

З огляду на викладене, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Також, в ч. 3 ст. 237 ЦК України зазначено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

В частині першій статті 244 ЦК України вказано, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Пунктом другим частини першої статті 248 ЦК України передбачено, що представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала.

Так, як вбачається з копії заяви від 27 грудня 2016 року, що зареєстрована в реєстрі за № 1483 та посвідчена приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М., довіреність на ім`я ОСОБА_2 , яку посвідчила приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. за реєстровим № 1953 від 15 липня 2008 року скасовано.

Таким чином, вчинення ОСОБА_2 дій, згідно довіреності, яку посвідчила приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. за реєстровим № 1953 від 15 липня 2008 року, не суперечить законодавству та узгоджується з правовими приписами ст.ст. 237, 244 і 248 ЦК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, так як внаслідок визнання правочину недійсним, а саме договору оренди земельної ділянки площею 8,55 га, що розташована на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, кадастровий номер :02:002:0127, укладений 01 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Преображенське», то грошові кошти у розмірі 143888,60 грн. набутті без достатньої правової підстави.

Висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства.

Керуючись ст. 10,12,79, 80, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське» грошові кошти в розмірі 143 888 гривень 60 копійок та витрати на судовий збір в розмірі 2158 гривень 33 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Плечищева О.В.

Повний текст рішення виготовлено 26.02.2020 року