Справа №198/287/20
Провадження № 2/0198/180/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Юр`ївка, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи по справі - Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Юр`ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області,

про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначала, що її померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 батьку ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 . При цьому, після смерті батька в управління та володіння спадковим майном вступила його дружина та матір позивачки ОСОБА_2 шляхом фактичного прийняття спадщини, оскільки на момент смерті ОСОБА_3 проживала разом зі спадкодавцем в належному йому будинку та продовжувала проживати в такому і до моменту своєї смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті матері ОСОБА_2 позивачка звернулася до Юр`ївської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на частину спадкового майна у вигляді земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 позивачці постановою державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори від 02.03.2020 року було відмовлено на тій підставі, що подане позивачкою свідоцтво про право власності її батька ОСОБА_3 на житловий будинок від 29.06.1989 року є пошкодженим.

Відтак, позивачка не може оформити спадкові права на вищевказане домоволодіння, в зв`язку з чим змушена звертатися до суду.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримала у повному обсязі та судові витрати по справі просила залишити за нею (ас. 102).

Відповідач по справі Перещепинська міська рада Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, зазначивши, що при вирішенні справи покладаються на розсуд суду (ас.111,112).

Третя особа по справі Юр`ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності та проти заявлених вимог не заперечували (ас. 106).

Третя особа по справі Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином (ас. 104,110).

В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії:

- 22.06.2020 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження (ас. 20-22);

- 17.07.2020 року постановлено ухвалу про витребування доказів (ас. 33-34);

- 17.07.2020 року постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні (ас. 35);

- 19.08.2020 року постановлено ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження (ас.46-47);

- 19.08.2020 року постановлено ухвалу про приєднання до матеріалів справи письмових доказів (ас. 52);

- 16.09.2020 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас. 99-100).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного:

- так, з копії свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_1 від 05.05.2011 року, виданого повторно відділом ДРАЦС Юр`ївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області вбачається, що батьком останньої є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_2 (ас.72). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 24.06.1978 року після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (ас.6).

З довідки КП Павлоградське МБТІ від 22.01.2020 року вбачається, що за ОСОБА_3 станом на 29.06.1989 року на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29.06.1989 року Павлоградським райвиконкомом зареєстроване право власності на будинок в селі Шандрівка Юр`ївського району району Дніпропетровської області, якому згідно рішення виконкому Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району за № 14 від 13.07.1977 року присвоєно № 36, а вулиці найменування «АДРЕСА_3». Згідно розпорядження сільського голови № 4 від 08.02.2016 року в селі Шандрівка вулицю «АДРЕСА_3» перейменовано на вулицю «АДРЕСА_1». Житлова площа будинку становить 33, 0 кв. м., загальна площа становить 68, 5 кв. м. та до складу будинку входять: будинок «А», прибудова до будинку «а», тамбур «а1», сарай «Б», літня кухня «Г», погріб «пдГ», сарай «Д», колодязь «К», огорожа № 1 (ас.9).

Згідно з наявним в матеріалах справи частково пошкодженим свідоцтвом про право власності на спірне домоволодіння можливо встановити, що його було видано ОСОБА_3 Павлоградським райвиконкомом на підставі рішення виконкому селищної ради № 388/2 від 30.11.1988 року (ас.17), при цьому на документі збереглися печатки та підписи посадових осіб.

Окрім того, на ім`я власника ОСОБА_3 09.02.1989 року було виготовлено і технічний паспорт на вказаний житловий будинок,, розташований в селі Шандрівка Павлоградського ( нині - Юр`ївського) району Дніпропетровської області, з якого не встановлено наявність самочинно збудованих споруд на території домоволодіння (ас.14-16).

Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що за життя батьку позивача ОСОБА_3 дійсно на праві особистої власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 , який, в свою чергу, був зареєстрований за ним в органах МБТІ на праві власності на підставі вимог діючого на той час законодавства.

Доводи зазначені державним нотаріусом Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2020 року про те, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане на ім`я ОСОБА_3 , неможливо прочитати внаслідок пошкодження є слушними, однак не спростовують висновків суду про належність за життя померлому ОСОБА_3 спірного домоволодіння, оскільки як зазначено вище органи МБТІ підтвердили факт реєстрації в свій час за ОСОБА_3 права власності на вищевказаний будинок саме на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29.06.1986 року Павлоградським райвиконкомом Дніпропетровської області, при цьому зазначений будинок до теперішнього часу в органах МБТІ на праві власності обліковується саме за ОСОБА_3 (ас.9).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 20.07.1998 року виданого Шандрівською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (ас.11).

Згідно копії довідки Шандрівського старостинського округу Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 128 від 04.06.2020 року вбачається, що з 1986 року ОСОБА_3 проживав разом з дружиною ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (ас.13).

Після смерті ОСОБА_3 у вказаному будинку продовжила проживати та була зареєстрованою його дружина ОСОБА_2 , яка в свою чергу мешкала у спірному будинку до дня своєї смерті, померши ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено в судовому засіданні довідкою Шандрівського старостинського округу Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 165 від 17.07.2020 року (ас.49) та копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 , виданого виконкомом Шандрівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 20.10.2010 року (ас.5).

Відповідно до п. п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. До правовідносин, що виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року, застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Таким чином, оскільки батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до спадкових правовідносин, що виникли після його смерті, підлягають застосуванню норми ЦК УРСР 1963 року, в редакції, чинній на момент смерті спадкодавця.

За положеннями ст. ст. 524, 525 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснювалось за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця.

За нормами ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв, при цьому визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На час відкриття спадщини мати позивача ОСОБА_2 проживала та була зареєстрованою разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 в належному останньому будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджено в судовому засіданні довідкою № 165 від 17.07.2020 року, виданою Шандрівським старостинським округом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а. с. 49).

Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги в рівних частках є діти, подружжя і батьки померлого.

Отже, дружина померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, тому в силу вищезазначених норм права вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1

Таким чином, мати позивача ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 та являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті останнього.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 вбачається, що спадкова справа після смерті останнього заведена не була та свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались (ас. 62).

За положеннями ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, могли одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, ЦК УРСР 1963 року не встановлював строк для отримання свідоцтва про право на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину конкретними строками не обмежувалася та після прийняття спадщини воно могло бути отримано спадкоємцями в будь-який час. Отримання свідоцтва про право на спадщину для спадкоємців які прийняли спадщину не було обов`язковим і залежало від їх розсуду.

З огляду на дане в судовому засіданні достовірно встановлено, що спадщину у вигляді належного ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняла мати позивача ОСОБА_2 , в якому остання мешкала та була зареєстрованою до дня своєї смерті.

З матеріалів спадкової справи № 53/2011 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (ас.63-97) вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2 , при цьому остання своєчасно подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на частину майна у вигляді земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та грошових коштів на рахунку (ас.67,90,92,94).

Між тим, постановою державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2020 року позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_2 у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з неможливістю прочитати внаслідок пошкодження свідоцтво про право особистої власності на будинок, виданого спадкодавцю ОСОБА_3 Павлоградським райвиконкомом 29.06.1989 року, спадкоємцем якого, в свою чергу, є мати позивачки ОСОБА_2 (ас.18).

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, які неможливо прочитати внаслідок пошкодження.

Разом з тим, в судовому засіданні вищенаведеними доказами достовірно встановлено, що спірний будинок на праві особистої власності належав саме ОСОБА_3 та зареєстрований за ним в органах МБТІ на праві власності виключно на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 29.06.1989 року виконкомом Павлоградської районної ради народних депутатів (ас.9).

Відтак, до матері позивача ОСОБА_2 , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , перейшло право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке остання за життя належним чином не оформила.

З огляду на дане позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права та отримати відповідне свідоцтво про право на спадкове майно у вигляді належного спадкодавцю ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1 , при цьому належність даного будинку батьку позивача ОСОБА_3 , а згодом і померлій матері останньої ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , доведена в судовому засіданні вище переліченими доказами та у суду сумнівів не викликає.

Суд вважає необхідним зауважити, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З огляду на те, що Шандрівська сільська рада Юр`ївського району на території якої розташований спірний будинок, припинила свою діяльність будучи реорганізованою шляхом приєднання до Перещепинської міської ради Новомосковського району, що є загальновідомим фактом, суд вважає правомірним пред`явлення позивачем заявлених вимог саме до Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив, та батьки.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Відповідно до ст. ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивача перейшло право власності на житловий будинок, що належав спадкодавцеві ОСОБА_2 за життя, але позивач не має можливості подати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на житловий будинок належний спадкодавцю, який би містив всі необхідні реквізити для документу, як того вимагає нотаріус, суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно.

Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємець за законом, має право на набуття права власності на житловий будинок після смерті його матері ОСОБА_2 , а також те, що він має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не зміг його отримати з незалежних від нього причин, - позовні вимоги щодо визнання права власності слід задовольнити в повному обсязі.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на належний спадкодавцю житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

Враховуючи волю позивача, суд знаходить можливим судові витрати залишити за останнім.

Керуючись ст. ст. 141, 211, 247, 258, 259, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Шандрівка Юр`ївського району Дніпропетровської області, гр. України, РНОКПП НОМЕР_5 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 68,5 кв. м., житловою площею 33,0 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою вказаний житловий будинок був успадкований, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , якому вказаний будинок належав на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 29.06.1989 року, виданого Павлоградським райвиконкомом Дніпропетровської області.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач : ОСОБА_1 , місцепроживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

- відповідач : Перещепинська міська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, місцезнаходження - 51220, вул. Шевченко, буд. 42, м. Перещепино Новомосковського району Дніпропетровської області, ;

- третя особа 1 : Юр`ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, місцезнаходження - 51300, вул. Центральна, 67, смт. Юр`ївка Юр`ївського району Дніпропетровської області, ;

- третя особа 2 : Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, місцезнаходження - 51325, вул. Пристанційна, 4, с. Варварівка Юр`ївського району Дніпропетровської області, .

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2020 року.

Суддя С. О. Маренич