Справа № 638/9699/14-ц
Провадження № 6/638/9/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Подосокорської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свою заяву обґрунтовує тим, що 27.10.2014 року Дзержинським районним судом м.Харкова ухвалено заочне рішення по вищевказаній справі та 30.05.2015 року видано виконавчий лист №638/9699/14-ц. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.03.2019 року замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Вердикт Капітал». Виконавчий лист пред`являвся до відділу державної виконавчої служби представниками ТОВ «ОТП Факторинг Україна», проте державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. На підтвердження втрати виконавчого листа посилаються на акт перевірки матеріалів кредитної справи.

У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, заявник надав заяву про розгляд справи без їх участі, відповідач причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи не надходило. Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали заяви та справи, прийшов до наступного.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.10.2014 року задоволено позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та присуджено до звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CL-703-045/2007 у розмірі 1487385,30 грн, судовий збір у розмірі 3654 грн. Ухвалою суду від 21.03.2019 року задоволено заяву ТОВ «Вердикт Капітал» та замінено сторону виконавчого провадження по справі №638/9699/14-ц. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.07.2019 року та від 08.10.2019 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Частиною 1 ст. 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст. 120 ЦПК України.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 127 ЦПК України).

Відповідно до п. 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд видає виконавчі листи в паперовій формі. Пунктом 17.4 передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На підтвердження втрати виконавчих документів надано акт складений зі підписами діловода та головних юрисконсультів ТОВ «Вердикт Капітал». 17.09.2018 року між позивачем та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №2-09/18 за умовами якого заявник набув права вимоги заборгованості за договором кредиту. Представником позивача виконавчі листи отримані 30.04.2015 року, про що свідчить довідковий лист до справи. Як вбачається з відповіді Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області 15.08.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим, 14.03.2018 року виконавче провадження № 52901539 з примусового виконання виконавчого листа №638/9699/14-ц виданого 30.05.2015 року Дзержинським районним судом м.Харкова закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» оскільки суму боргу, виконавчий збір та витрати боржника стягнуто в повному обсязі, виконавче провадження відкрито 20.11.2015 року.

Одним з найважливіших елементів верховенства права є принцип правової визначеності, що судове рішення, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Разом з тим, ухвалами суду двічі відмовлено у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа, які не оскаржувались в апеляційному порядку та набрали законної сили.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Такий правовий висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року по справі № 2-824/2009 провадження № 61-5388св18.

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік випадків, за яких виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 8) визнання боржника банкрутом; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

За положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 40 цього Закону виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух(рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання заявника на відсутність виконавчих листів у матеріалах кредитної справи та довготривалу процедура передачу документів не заслуговують на увагу. Зокрема, відповідно до норм Цивільного кодексу України при укладенні договору сторони повинні досягнути згоди щодо істотних умов договору. Істотними умовами є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Наявність боргу за кредитним договором, його сума, а також звернення судового рішення до виконання та стадія виконання судового рішення, є істотними умовами договору відступлення права вимоги до боржника, так як, власне вони визначають предмет такого договору. А тому, укладаючи договір відступлення заявник повинен був перевірити вказані обставини, що в подальшому впливали на його права вимоги за кредитним договором.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Безпідставне поновлення судами строків пред`явлення виконавчих листів є порушенням конвенційних прав та порушення права на справедливий суд. Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строках.

Європейський суд з прав людини в свої рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права до ступу до справедливого суду не є абсолютним і при вирішенні цього питання і не може застосовуватися автоматично.

Враховуючи викладене, заява про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.81, 443ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий