Постанова

Іменем України

18 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 759/11123/18

провадження № 61-47759св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Локо», Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Хрещатик»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрконтролех», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, державний реєстратор Хмельницький Сергій Юрійович (філія Комунального підприємства Главанської сільської ради «Абсолют» у м. Києві) Київського міського нотаріального округу,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Локо» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2018 року у складі судді Величко Т. О. та постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 рокуу складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Кравець В. А., Мазурик О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Локо» (далі - ТОВ «ФК «Локо»), Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик») про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Водночас подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Заяву про забезпечення позову мотивував тим, що спірне майно може бути відчужене, що ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2018 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року, заяву ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 80,8 кв. м, житловою площею 29,9 кв. м.

Задовольнивши заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що предметом спору є спірна квартира та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, якщо позов буде задоволено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2018 року ТОВ «ФК «Локо» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року, просило оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

У грудні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження від 16 квітня 2020 року № 1123/0/226-20 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, пунктів 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду», затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, ухвалені з порушенням норм процесуального права.

Суди зробили помилковий висновок про наявність підстав для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Висновок суду про те, що спірна квартира є предметом спору, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 на обґрунтування позову надав докази щодо іншої квартири - АДРЕСА_2 , проте арешт накладено на квартиру АДРЕСА_1 , що порушує права ТОВ «ФК «Локо».

Накладенням арешту на квартиру порушується збалансованість інтересів сторін, оскільки арешт накладений на нерухоме майно, оцінене позивачем у розмірі 572 220,00 грн, а ринкова вартість квартири становить 1 037 600,00 грн, що підтверджується висновком про вартість квартири від 15 січня 2018 року.

ТОВ «ФК «Локо» також вважає, що суди порушили пункт 6 частини першої статті 151 ЦПК України, оскільки в заяві про забезпечення позову немає пропозиції позивача щодо зустрічного забезпечення.

Суд першої інстанції без достатнього обґрунтування наклав арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності добросовісного набувача - ТОВ «ФК «Локо», що є втручанням у право на мирне володіння майном.

Вжиття заходів забезпечення позову у цій справі є тотожними змісту позовних вимог, що відповідно до частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається.

Невиконання ухвали суду від 23 серпня 2018 року про зустрічне забезпечення є підставою для скасування ухвали суду про забезпечення позову.

Аргументи інших учасників справи

У січні 2019 року надійшли письмові пояснення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому він просить касаційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року.

Фонд гарантування вкладів фізичних осібвважає, що суди попередніх інстанцій ухвалили рішення з порушенням норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана у грудні 2018 року, тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Верховний Суд виходить з того, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суди встановили, що між сторонами існує спір щодо квартири АДРЕСА_1 .

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, суди дійшли обґрунтованого висновку про вжиття заходів забезпечення позову.

Верховний Суд зазначає, що накладення арешту на майно - квартиру, щодо якої між сторонами виник спір, не є позбавленням права власності ТОВ «ФК «Локо».

Відповідно до частин першої, другої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року клопотання відповідача ТОВ «ФК «Локо» про зустрічне задоволення задоволено частково. Застосовано до ОСОБА_1 зустрічне забезпечення у вигляді внесення ним на депозитний рахунок суду 572 220,00 грн.

Суд апеляційної інстанції, оцінюючи доводи апеляційної скарги ТОВ «ФК «Локо», виклав мотиви накладення арешту на майно щодо якого існує спір, і обидві сторони вважають, що мають право на квартиру.

Доводи касаційної скарги про відсутність доказів на підтвердження дійсного наміру відповідача відчужити квартиру не заслуговують на увагу, оскільки забезпечення позову у цьому спорі, який має майновий характер, спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Безпідставними є доводи касаційної скарги, що накладенням арешту на квартиру порушується збалансованість інтересів сторін судового процесу, оскільки арешт накладений на нерухоме майно, оцінене позивачем у розмірі 572 220,00 грн, проте ринкова вартість квартири становить 1 037 600,00 грн, що підтверджується висновком про вартість квартири від 15 січня 2018 року. Вказана вартість не впливає на висновки суду щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, питання встановлення дійсної вартості квартири може бути вирішено при розгляді справи по суті. Крім того, з урахуванням принципу сумірності накладено арешт в межах ціни позову.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що спірна квартира не є предметом спору, оскільки ОСОБА_1 на обґрунтування позову надав докази щодо іншої квартири - АДРЕСА_2 , проте арешт накладено на квартиру АДРЕСА_1 , що порушує права ТОВ «ФК «Локо» з огляду на таке.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 липня 2017 року, яке залишене без змінпостановою Верховного Суду від 20 серпня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору іпотеки від 19 квітня 2011 року № 01-47/1-11/1, встановлено, що позивач ОСОБА_1 , виконавши взяті на себе зобов`язання за договором резервування спірної квартири, додаткових угод до нього, а також договору купівлі-продажу цінних паперів, набув майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 .

Доводи касаційної скарги, що суди порушили пункт 6 частини першої статті 151 ЦПК України, оскільки в заяві про забезпечення позову немає пропозиції позивача щодо зустрічного забезпечення не є підставою для задоволення касаційної скарги та скасування ухвали суду, оскільки ухвалою суду від 23 серпня 2018 року задоволено клопотання ТОВ «ФК «Локо» про зустрічне забезпечення.

Оскаржувані судові рішення ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності і розумності та відповідають положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.

Згідно з частиною десятою статті 154 ЦПК України, якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Верховний Суд зауважує, що доводи касаційної скарги про те, що невиконання ухвали суду від 23 серпня 2018 року про зустрічне забезпечення є підставою для скасування ухвали суду про забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки суд касаційної інстанції надав оцінку доводам касаційної скарги, які не містять посилання на порушення норм процесуального права, визначені статтею 411 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, інакше «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (Beles and Others v. the Czech Republic, заява № 47273/99, § 50-51, 69); «Волчі проти Франції» (Walchli v. France, заява № 35787/03, § 29).

Порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання про права заявника у справі, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

З огляду на зазначене, Верховний Суд зазначає, що не може бути скасоване рішення суду через призму формалізму під час застосування норм процесуального права.

Верховний Суд зауважує, що ТОВ «ФК «Локо» не позбавлений права звернутися до суду з заявою про скасування ухвали суду про забезпечення позову.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Локо» залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко