Провадження №2-о/523/371/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2020 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Малиновський О.М. розглянувши матеріли цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в якій просить ухвалити рішення встановивши факт, що вона станом на 26.04.1986р. була зареєстрована та фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 , і згідно встановлено порядку була евакуйована 27.04.1986р.

Вивчивши матеріали справи, суддя прийшов до наступного висновку.

Встановлення такого факту заявниця пов`язує з відмовою ГУПФУ в Одеській області у призначені їй пенсії за віком, як особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тобто, такі вимоги ґрунтуються на положеннях ст. ст. 11, 55 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.11 Закону № 796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого (добровільного) відселення - не менше трьох років.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються певні категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 2), що підтверджується дублікатом посвідчення серія НОМЕР_1 с виданого 23.07.2020 Одеською облдержадміністрацією.

Згідно ч.1 ст. 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки, та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Перелік підвідомчих суду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, наведений у п.1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Встановлення факту проживання особи на території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, до цього переліку не віднесено.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також інші справи у випадках, встановлених законом.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, зокрема п.2 постанови від 31 березня 1995 р. № 5 (зі змінами, внесеними постановою Пленуму від 25 травня 1998 р.) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Особам, яким встановлено статус потерпілого відповідної категорії, призначається пенсія на пільгових умовах, визначених розділом VIII Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як слідує з аналізу ст.ст.7,8, 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за призначенням пенсії з пониженням пенсійного віку заявниці необхідно було звернутись до відділення пенсійного фонду за місцем проживання.

З рішення ГУПФУ в Одеській області від 25.05.2020 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії із застосуванням зменшення пенсійного віку.

Відмова в призначенні пенсії могла бути оскаржена ОСОБА_1 до суду в порядку, передбаченому нормами КАС України.

Однак, правом на оскарження рішення пенсійного фонду ОСОБА_1 не скористалась, а в порядку цивільного судочинства подала заяву про встановлення юридичного факту проживання в зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС для підтвердження свого права на отримання пенсії з пониженням віку.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Оскільки вирішення спору з суб`єктом владних повноважень, щодо права на отримання пенсії має розглядатись в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, суддя дійшов висновку , що в силу ч.4 ст.315 ЦПК України слід відмовити у відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.315 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена та підписання суддею 06 жовтня 2020р.

Суддя