Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

01 липня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності.

Позовна заява обґрунтована тим, що 26.06.2015 року між сторонами було укладено шлюб.

06.10.2017 року, як стверджує позивач, за особисті кошти, придбала квартиру АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири.

09.01.2018 року рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області шлюбі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Наразі, відповідач не надає згоду на продажу вищевказаної квартири, чим порушує право розпорядження майном позивача.

За таких обставин, позивач просить суд визнани за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду звернулась із заявою, в якій просила позов задовольнити, розгляд справи провести без її участі.

Відповідач в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 01.07.2020 року постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09.01.2018 року шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений 26.06.2015 року розірвано. (а.с. 11)

Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 06.10.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 15-18)

Відтак, на час укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються норами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 318 ЦК України, усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Статтею 181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Із змісту ст. 317, 322 ЦК України, саме власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і, крім того, власник зобов`язаний утримувати належне йому майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Частина 1 ст. 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Позивач стверджує, що нею спірна квартира придбавалась за власні кошти.

На підтвердження цього, позивачем надано до суду Договір купівлі-продажу квартири від 31.08.2017 року, відповідно до умов якого ОСОБА_6 від імені якого діє ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_7 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 19)

У позові позивач зазначає, що ОСОБА_6 є її батьком, а вона від його імені продала належну йому квартиру та за ці грошові кошти придбала квартиру АДРЕСА_1 .

Перш за все, жодного доказу того, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_1 в матеріалах справи не міститься.

Разом з тим, відомості договору від 31.08.2017 року, окрім того, що ОСОБА_6 на представництво своїх інтересів, зокрема щодо продажу власної квартири, видав довіреність на ім`я ОСОБА_1 , ні про що більше не свідчить.

Жодних доказів того, що після реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_2 грошові кошти були передані у власність позивача матеріали справи не містять.

Більше того, в силу ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Ціна договору купівлі-продажу спірної квартири складає 202214 грн. 00 коп., а відтак перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а тому на підтвердження дарування грошових коштів мав би бути укладений відповідний договір. Такого доказу до суду не надано.

Жодних інших доказів того, що спірна квартира була придбана позивачем за особисті грошові кошти, позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Сторонами не було заявлено жодних клопотань про витребування або забезпечення доказів.

Враховуючи вищевикладене, відсутність у матеріалах справи жодного належного та допустимого доказу, який би слугував підтвердженням обставин, на які посилається позивач, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та відмову у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Васильченко