Справа № 428/6389/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Морозовського М.В.,

представника позивача Оридороги О.М.,

розглянувши в залі суду у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про звільнення майна з-під арешту, третя особа Комунальне підприємство «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про звільнення майна з-під арешту, третя особа Комунальне підприємство «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації».

В обґрунтування вимог позивач вказує, що він є власником 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачу стало відомо, що Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови ВДВС м. Сєвєродонецька АВ №820282 від 17.03.2005 накладено арешт на 1/2 частку вказаної квартири. Однак, згідно відповіді Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виконавчих документів, відкритих у відношенні позивача за постановою АВ № 820282 від 17.03.2005 у відділі виконавчої служби на виконанні не перебуває та ніколи не надходило.

В судовому засіданні 10.09.2020 судом було поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі у зв`язку із тим, що позивач у спірних правовідносинах має статус боржника у виконавчому провадженні і арешт, який був накладений державним виконавцем, має бути скасований самим виконавцем або в порядку подання скарги на дії виконавця.

Представник позивача в судовому засіданні поклалася на розсуд суду у вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні присутні не були, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі суд враховує наступні обставини та норми закону.

Згідно із копією постанови про арешт майна боржника, винесеної 17.03.2005 державним виконавцем Відділу ДВС Сєвєродонецького МУЮ Луганської області Г.А. Болховецькою, було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 при примусовому виконанні виконавчих листів № 2-68 та № 3-176, виданих 26.05.2000 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у справі про стягнення з ОСОБА_1 4787 грн. на користь ОСОБА_2 та 102 грн. на користь держави. В мотивувальній частині постанови вказано, що у боржника є 1/2 частка квартири АДРЕСА_2 .

В позовній заяві представник позивача просить звільнити з під арешту частку у праві власності на квартиру позивача, арешт на яку було накладено 17.03.2005 на підставі постанови ВДВС. В судовому засіданні представник позивача підтвердила, що арешт було накладено у зв`язку із виконанням рішення у цивільній справі про стягнення з позивача суми заборгованості з виплати заробітної плати працівнику.

Отже, представник позивача у позовній заяві заявила вимогу про скасування арешту, накладеного за постановою державного виконавця в тому виконавчому провадженні, у якому позивач є боржником.

Суд зазначає, що виконання судових рішень є окремою стадією судового провадження. Порядок вчинення виконавчих дій врегульований, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження». Деякі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, врегульовані розділом VI, а судовий контроль за виконанням судових рішень - розділом VII Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Згідно із ст. 447 ЦПК, яка знаходиться в Розділі VII «Судовий контроль за виконанням рішень» вказаного Кодексу, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто, суди не вправі розглядати позовні вимоги сторін виконавчого провадження до державних/приватних виконавців або органів державної виконавчої служби, що мають на меті встановити судовий контроль за виконанням рішень. Такі вимоги підлягають розгляду не в порядку позовного провадження, а в порядку судового контролю за виконанням рішень (Розділ VII ЦПК України) та мають викладатися у формі скарги.

Відсутність у сторін виконавчого провадження права на оскарження в порядку позовного провадження вчинених під час виконання судового рішення у цивільній справі рішень чи бездіяльності виконавця є легітимним обмеженням у судовому процесі, покликаним забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи за наявності у чинному законодавстві конкретних способів захисту їх прав та інтересів в порядку судового контролю за виконанням рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;.

Положення п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України слід тлумачити більш широко та застосовувати їх і в тих випадках, коли заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, проте мають розглядатися в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Таким чином, слід закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, адже вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні.

Твердження представника позивача про те, що матеріали виконавчого провадження є втраченими, не впливають на необхідність звернення позивача саме зі скаргою на дії або бездіяльність виконавця. В разі, якщо матеріали виконавчого провадження втрачені, позивач або державний виконавець вправі ініціювати відновлення втраченого виконавчого провадження або окремих матеріалів виконавчого провадження в порядку розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка була затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 зі змінами та доповненнями.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» представник позивача має право подати клопотання про повернення сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 258, 260, 261, 353-354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про звільнення майна з-під арешту, третя особа Комунальне підприємство «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації».

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до місцевого загального суду в порядку Розділу VII ЦПК України, тобто в порядку розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Д.Б. Баронін