Справа № 357/1003/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2020 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В., оглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, Орган опіки та піклування при Козятинській районній державній адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом 28.01.2020 року, в якому просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача судові витрати.

25.02.2020 року судом отримано відповідь на запит, відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України, в якій зазначено, що за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області, місце проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя1 та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини, так у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

Позивач просить прийняти позовну заяву до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за місцем фактичного проживання (перебування) відповідача, посилаючись на те, що фактичне місце перебування ОСОБА_2 на даний час є квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2019 року та копією супровідного листа, в яких адреса відповідача вказана із його позовної заяви від 29.11.2019 року, копією довідки виконавчого комітету Воскодавинецької сільської ради від 25.11.2019 року, згідно якої відповідач з вересня 2010 року за місцем реєстрації не проживає, фактичне місце проживання є м. Біла Церква, копією відповіді на звернення позивача до Служби у справах дітей Козятинської районної державної адміністрації №498 від 27.11.2019 року.

Разом з тим, згідно відповіді на запит відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а дана позовна заява подана 28.01.2020 року і відомостей про те, що відповідач станом на дату подачі даного позову має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання в м. Біла Церква, до позову не додано.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування це - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місце проживання це - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до п. 7, 9 Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 207 Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Отже, щодо даного спору, слід застосувати загальну підсудність визначену положенням ч. 1 ст. 27 ЦПК України, саме за зареєстрованим місцем проживання відповідача, оскільки позивач не надала суду достатніх доказів, які у своїй сукупності дають змогу прийняти позовну заяву до розгляду Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Отже, суд приходить до висновку, що справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, Орган опіки та піклування при Козятинській районній державній адміністрації, про позбавлення батьківських прав, підлягає передачі за належною територіальною підсудністю до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області (22100, Вінницька область, м. Козятин, вул. Грушевського, 64).

Керуючись ст.ст. 31, 187, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, Орган опіки та піклування при Козятинській районній державній адміністрації, про позбавлення батьківських прав, передати за підсудністю для розгляду до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області (22100, Вінницька область, м. Козятин, вул. Грушевського, 64).Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, Орган опіки та піклування при Козятинській районній державній адміністрації, про позбавлення батьківських прав, передати за підсудністю для розгляду до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області (22100, Вінницька область, м. Козятин, вул. Грушевського, 64).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала складена 26.02.2020 року.

СуддяО. В. Бондаренко