Справа № 344/7386/17
Провадження № 22-ц/4808/70/20
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника ОСОБА_1 адвоката Семківа М.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еміграційний центр» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором про надання послуг, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2017 року, ухвалене у складі судді Островського Л.Є.у м.Івано-Франківську,

ВСТАНОВИВ:

У червня 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Еміграційний центр» звернулось в суд з позовом ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором про надання послуг.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 06 жовтня 2012 року укладено договір про надання інформаційно-консультативних послуг №ДВ2013-20121016, відповідно до якого позивач зобов`язується надати відповідачу інформаційно-консультативні послуги щодо умов і порядку отримання відповідачем імміграційної візи на право постійного проживання на території США та правильного заповнення документів для подачі в посольство США, а ОСОБА_1 зобов`язується оплатити позивачу за надані послуги, а також виконувати інші умови даного договору. Вартість послуг за даним договором становить 73350 грн.00 коп., що еквівалентно 9000,00 доларів США. Відповідач зобов`язаний оплатити вартість наданих послуг протягом 18 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг до даного договору в наступному порядку: 20% вартості послуг на протязі 4 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг; 30% вартості послуг на протязі 9 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг; решта суми на протязі 18 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг. Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується підписаним 27.02.2013 року відповідачем актом прийому-передачі наданих послуг до договору № ДВ2013-2012016. Відповідач свої зобов`язання за договором в частині оплати послуг виконав частково. Оскільки сторони домовились про визначення гривневого еквіваленту послуг по відношенню гривні до долара США, а також про їх відповідну індексацію, тому у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 8 000 дол США, що в еквіваленті 210 240грн. (26,28грн. за 1 долар США). Окрім цього, відповідно до договору, за порушення своїх зобов`язань щодо сплати послуг відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1% від вартості послуг, вказаних в п. 3.2 даного договору за кожен день прострочення. Сума пені складає 26 772,75грн. Також, відповідачем порушено свій обов`язок щодо пред`явлення позивачу оригіналу закордонного паспорта та імміграційної візи, в зв`язку з чим відповідач, відповідно до п. 6.11.р. 6 договору, сплачує позивачу штраф в розмірі 30% від вартості послуг, вказаних в п. 3.2 даного договору. Сума штрафу складає 22 005,00грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму коштів в розмірі 259 517,75грн, яка складається: заборгованості за договором про надання інформаційно-консультативних послуг №ДВ2013-20121016, від 06 жовтня 2013 в розмірі 210 240 грн, пені в сумі 26 772,75 грн, штрафу - 22 005 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2017 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еміграційний центр» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором про надання послуг задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еміграційний центр» грошові кошти в розмірі 259 517,75 гривень та витрати по оплаті судового збору в розмірі 2595,18 гривень.

Не погоджуючись рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що виразилось у неповному з`ясуванні судом усіх обставин справи та аналізі поданих доказів. Зокрема, апелянт вказує на те, що на тексті договору, де визначені всі істотні умови договору, відсутні підписи сторін, що свідчить про недосягнення згоди з усіх істотних умов, тому даний договір не може вважатись укладеним. Відсутні докази, які б підтверджували зміст, обсяг та вартість наданих ТОВ «Еміграціний центр» послуг. Акт приймання-передачі послуг від 27 лютого 2013 року відбувся до закінчення строку самого договору. Крім того, виконаний підпис на другій сторінці договору та акту виконаних робіт за формою суттєво відрізняється від підпису ОСОБА_1 в його паспорті. Вказує, що строк дії договору становить до 30 вересня 2013 року, таким чином у справі слід застосувати строк позовної давності. Позивач здійснив нарахування пені на суму основного боргу 210 240 грн, виходячи із курсу долара США до гривні, встановленого НБУ станом на 06 червня 2017 року, проте прострочення наступила в 2013 році.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еміграційний центр» у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте його представники у судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення судової повістки не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Еміграційний центр», суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання договору про надання інформаційно-консультативних послуг №ДВ2013-20121016 від 16.10.2012 року. Через порушення умов Договору з боку відповідача щодо оплати послуг в порядку, визначеному договором, позивачем відповідно до умов договору було нараховано пеню та штраф. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача користь позивача грошові кошти у розмірі 259 517,75 гривень а також понесені позивачем судові витрати.

Висновок суду не повністю відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Судом встановлено, що згідно договору про надання інформаційно-консультативних послуг №ДВ2013-20121016 від 16.10.2012 року ТзОВ «Еміграційний центр» надало ОСОБА_1 інформаційно-консультативні послуги щодо умов і порядку отримання клієнтом імміграційної візи на право постійного проживання на території Сполучених Штатів Америки, та правильного заповнення документів для подачі в посольство Сполучених Штатів Америки, а клієнт зобов`язувався оплатити консультанту за надані послуги, а також виконувати інші умови даного договору (а.с.5-6).

Відповідно до п. 3.2 р. 3 договору про надання інформаційно-консультативних послуг, вартість послуг за даним договором становить 73 350,00 грн, що еквівалентно 9000 доларів США.

Відповідно до умов даного договору клієнт зобов`язувався здійснити оплату консультанту за надані послуги, а також виконувати інші умови даного договору (а.с.5-7).

Відповідно до п. 3.2 р. 3 Договору про надання інформаційно-консультативних послуг, вартість послуг за даним договором становить 73 350 грн., що еквівалентно 9000 доларів США.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 27.02.2013 року до договору № ДВ2013-2012016 від 16.10.2012 року, клієнт підтверджує, що йому були надані консультантом інформаційно-консультативні послуги щодо умов і порядку отримання клієнтом імміграційної візи на право постійного проживання на території Сполучених Штатів Америки, а також послуги щодо правильного заповнення документів для подачі в посольство Сполучених Штатів Америки в м. Києві. Інформаційно-консультативні послуги були надані в повному обсязі та належним чином, жодних претензій до консультанта щодо виконання договору клієнт не має і зобов`язується сплатити кошти за надані інформаційно-консультативні послуги консультанту в повному обсязі (а.с.7).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Також встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання по оплаті за надані послуги.

Пунктом 3.3 р. 3 Договору передбачено, що клієнт зобов`язаний оплатити вартість наданих послуг на протязі 18 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг до даного договору в наступному порядку: 20% вартості послуг на протязі 4 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг; 30% вартості послуг на протязі 9 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг; решта суми на протязі 18 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг.

Таким чином сторонами договору погоджено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами.

Установлено, та не заперечується сторонами, що відповідач ОСОБА_1 на виконання умов договору про надання інформаційно-консультативних послуг №ДВ2013-20121016 від 16.10.2012 року 27 квітня 2013 року сплатив позивачу 1000 дол США (що станом на день платежу еквівалентно 7 999 грн).

Апелянт заперечуючи позовні вимоги позивача просить застосувати позовну давність.

Суд першої інстанції, не повідомивши відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, фактично позбавив його права на подання заяви про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Разом із цим, створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції (згідно з вимогами процесуального закону, який діяв на час розгляду справи судом першої інстанції), не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не міг нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень щодо пред`явленого позову.

Оскільки ОСОБА_1 не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду даної справи, і не брав участі у такому розгляді, у суду апеляційної інстанції при розгляді поданої ним апеляційної скарги наявні підстави для розгляду його заяви про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася до суду першої інстанції, що відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 200/11343/14-ц.

Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, згідно ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що умовами договору передбачено обов`язок відповідача здійснити оплату за надані послуги на протязі 18 місяців з часу підписання акту прийому-передачі наданих послуг та розтерміновано оплату на три платежі, зокрема: 20% вартості послуг підлягали оплаті на протязі 4 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг; 30% вартості послуг на протязі 9 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг; решта суми, тобто 50% на протязі 18 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг, то колегія суддів приходить до висновку, що фактично сторонами договору погоджено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами є обґрунтованими.

Таким чином, перебіг позовної давності слід обчислювати від дня коли позивач дізнався про порушення свого права, тобто з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

ОСОБА_1 першу суму коштів за надані послуги сплатив 27 квітня 2013 року в розмірі 1000 дол США.

Наступна сума підлягала до оплати в розмірі 20% вартості послуг на протязі 4 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг; 30% вартості послуг на протязі 9 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг з моменту підписання акту прийому передачі наданих послуг, тобто до листопада 2013 року, строк позовної давності по даній вимозі закінчився листопаді 2016 року, а ТзОВ «Еміграційний центр звернулось в суд з позовом у червні 2017 року, таким чином строк позовної давності за даною вимогою сплив.

У зв`язку з наведеним вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 боргу за договором про надання послуг в розмірі 20% вартості та 30% вартості послуг не підлягають до задоволення у зв`язку з пропуском позовної давності про застосування якої заявив відповідач.

Разом з тим, обгрунтованими є вимоги позивача в частині стягнення з відповідача боргу по оплаті за надані послуги - 50% вартості наданих послуг (решту суми) протягом 18 місяців з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг. Сума боргу за вказаним платежем становить 4500 дол США. , що станом на день постановлення рішення за курсом НБУ становить 118 260 грн (26,28 х 4500).

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Сторонами в договорі досягнуто згоди щодо оплати клієнтом вартості послуг ТзОВ «Еміграційний центр» у сумі 73 350 грн, що еквівалентно 9000 доларів США, тому при стягненні решти боргу в розмірі 50% вартості послуг слід виходити із офіційного курсу долара США на час ухвалення судом рішення.

Що стосується вимог позивача про стягнення пені, то такі є обгрунтованими.

Пунктом 6.9 Договору про надання інформаційно-консультативних послуг передбачено, що за порушення своїх зобов`язань щодо оплати послуг, клієнт сплачує консультанту пеню в розмірі 0,1% від вартості послуг, вказаних в п.3.2 даного договору за кожен день прострочення.

Таким чином, сума пені рік за кожен день прострочення складає 26 772,75 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі 22 005 грн за невиконання відповідачем обов`язку передбаченого п.6.11 Договору щодо пред`явлення оригіналу закордонного паспорта та імміграційної візи не підлягають до задоволення. Пунктом 3.13 Договору передбачено у випадку надання Клієнту імміграційної візи на право постійного проживання на території США, клієнт на протязі 10 робочих днів з дня проведення співбесіди, на якій йому було надано імміграційну візу зобов`язаний прибути до Консультанта та пред`явити йому для огляду оригінал імміграційної візи на право постійного проживання на території США і надати копію даної візи. За безпідставне невиконання чи несвоєчасне виконання вказаного обов`язку пунктом 6.11 Договору передбачено сплату штрафу в розмірі 30% від вартості послуг за договором.

Із акту-прийому передачі наданих послуг від 27 лютого 2013 року вбачається, що інтерв`ю в посольстві США по імміграційній візі ОСОБА_1 було призначено на 04 березня 2013 року. Таким чином, перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу розпочався за спливом 10 робочих днів після 04 березня 2013 року. Станом на час пред`явлення позову строк позовної давності по вказаній вимозі сплив, а тому у задоволенні вимог позову про стягнення штрафу слід відмовити за спливом позовної давності.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що підпис на договорі виконано не ним, не заслуговують на увагу, оскільки апелянтом не надано доказів, які б спростовували даний факт та не підтверджено матеріалами справи.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, а тому постановлене рішення згідно вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог ТзОВ «Еміграційний центр» та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача грошових коштів у розмірі 145 032, 75 грн, з яких: 118 260 грн заборгованості за договором про надання інформаційно-консультативних послуг, 26 772,75 грн пені.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням позову щодо стягнення заборгованості 145 032, 75 грн з заявленої суми позову у розмірі 259 517,75 грн - що становить 56 % (145 032, 75грн* 100%) : 259 517,75 грн) , з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еміграційний центр» документально підтверджені судові витрати сплачені товариством при поданні позову у розмірі задоволеної частини, що складає 56% та становить 1453 грн від загальної суми сплаченого судового збору у розмірі 2595,18 грн ( (2595,18 грн :100 %)* 56%).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 04 жовтня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еміграційний центр» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором про надання послуг задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еміграційний центр» грошові кошти в розмірі 145 032, 75 гривень, з яких: 118 260 грн заборгованості за договором про надання інформаційно-консультативних послуг від 06 жовтня 2012 року №ДВ2013-20121016, 26 772,75 грн пені та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1453 гривень .

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 15 жовтня 2020 року.

Судді: В.Д.Фединяк Л.В.Василишин

М.Д.Горейко