справа № 489/3334/19 провадження №2/489/343/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів

встановив:

У червні 2019 року представник позивача адвокат труба К.Б. звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів в сумі 131100,00 грн., а також 4000,00 грн. витрат понесених на оплату правничої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 09.02.2012 з відповідача стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 27.09.2011 і до досягнення дитиною повноліття.

Після розірвання шлюбу відповідач жодної копійки на утримання дитини не сплатив. Згідно наданого державним виконавцем розрахунку заборгованість по аліментам станом на 01.06.2019 складає 131100,00 грн.

Посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, щодо порядку нарахування пені, за розрахунком представника позивача пеня по аліментам складає 1885640,00 грн. Але оскільки розмір пені відповідно до положень статті 196 СК України обмежений 100 % заборгованості, тому просить стягнути її в розмірі 131100,00 грн.

Ухвалою суду від 16.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання, призначене на 19.10.2019, сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник позивача до суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача надав до суду письмові пояснення в яких в задоволенні позовних вимог просив відмовити, посилаючись на те, що відповідачу не було відомо про стягнення з нього аліментів та відкрите виконавче провадження. Фактично реалізація виконавчих дій відповідачем почалася з 2019 року, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Крім того, державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, а тому стягнення пені за даним позовом призведе фактично до подвійної відповідальності.

Одночасно, посилаючись на те, що відповідач перебуває в Київській області та бає особисто взяти участь в судовому засіданні просив відкласти розгляд справи.

Вирішуючи клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, суд не вбачає для цього підстав, оскільки суду ненадана належних і допустимих доказів неможливості участі в судовому засіданні. Крім того, участь відповідача у розгляді справи реалізована через його представника, а відповідач не був позбавлений можливості приймати участь у справі дистанційно.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з25.07.2003 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та з квітня 2011 року проживають окремо.

Від спільного шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого з відповідача рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 09.02.2012 стягнуті аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 27.09.2011 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунків державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області від 10.06.2016 № 25188, 07.08.2017 № 933, 15.02.2018 № 334, 22.05.2019 № 3648 та 12.06.2019 № 40100 заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому листу № 2/1412/2029 від 22.02.2012, виданому Заводським районним судом міста Миколаєва, станом на 01.06.2019 становить 131100,00 грн. (згідно останнього розрахунку).

Із розрахунків державного виконавця вбачається, що жодної сплати в рахунок погашення заборгованості по аліментам відповідачем здійснено не було.

Згідно з частинами першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) викладені такі правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %.

За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

У вказаній постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема у раніше прийнятих постановах від 03.02.2016 у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16 та від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16.

Таким чином, обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає нарахування пені по кожному місяцю окремо з урахуванням кількості днів до моменту фактичної виплати аліментів.

До позовної заяви позивачем долучено розрахунок заборгованості по аліментам за період з вересня 2011 року по квітень 2019 року, який розраховано з урахуванням порядку нарахування пені по аліментам, вказаному у наведеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду, якій відповідає постанова Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц на яку при розрахунку послалася представник позивача.

За такого, суд погоджується із розрахунком розміру пені по аліментам, визначеному представником позивача, який складає 1885640,00 грн. та відповідачем не спростований.

Доводи представника відповідача про необізнаність відповідача про стягнення з нього аліментів та відкриття виконавчого провадження суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються викладеним в постанові Миколаївського апеляційного суду від 24.07.2020 по справі №2-4079/11, якою відмовлено в розстроченні сплати заборгованості за аліментами.

Так, із наведеної постанови вбачається, що апеляційний суд відхилив посилання боржника ОСОБА_2 про необізнаність щодо відкриття виконавчого провадження, так як відповідно до матеріалів цивільної справи представник заявника ОСОБА_5 06.11.2018 звертався до суду та 29.11.2018 був ознайомлений з матеріалами цивільної справи.

Не є підставою для звільнення від відповідальності за прострочення сплати аліментів і оголошення в розшук відповідача ухвалою суду від 30.06.2016, на яку послався представник відповідача.

Стаття 196 СК України передбачає право одержувача аліментів на стягнення неустойки у разі виникнення такої заборгованості з вини особи, яка зобов`язана їх сплачувати.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, незнання боржника про судове рішення, які і оголошення його в розшук.

Безпідставними є доводи представника відповідача про подвійну відповідальність відповідача, оскільки відповідальність платника аліментів у вигляді пені, яка встановлена частиною першою статті 196 СК України, та штрафу, передбаченого положеннями Закону України «Про виконавче провадження», є різною за своєю правовою природою, а тому покладення такої відповідальності на боржника не може свідчити про подвійну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що належних та допустимих доказів у підтвердження відсутності винуватості відповідача як боржника у прострочені сплати аліментів та утворенні заборгованості, відповідач, в т.ч і через свого представника, суду не надав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволенню в розмірі вказаному позивачем, який відповідає розміру заборгованості по аліментам, що передбачено положеннями статті 196 СК України.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1311,00 грн.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою такої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Тобто, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 1.06.2018 у справі №757/47925/15-ц, 20.06.2018 у справі №127/1284/14-ц, 27.06.2018 у справі №554/9348/15-ц, від 25.07.2018 у справі № 522/4198/17-ц. Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06.07.2015 у справі «Заїченко проти України»).

Між тим, представником позивача не надано суду доказів фактичного несення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., а тому такі витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають через недоведеність.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд

вирішив:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за порушення сплати аліментів у розмірі 131100,00 грн. грн. (сто тридцять одна тисяча сто гривень 00 коп.)

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 1311,00 грн. (одна тисяча триста одинадцять гривень 00 коп.).

У відшкодуванні ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 21.10.2020.

Суддя І.В.Коваленко