Справа № 288/1101/20
Провадження № 2/288/357/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судових засідань Костюк О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання, в якій вказує, що вона досягла повноліття, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, має право на пред`явлення даного позову в зв`язку з навчанням.

Позивач, навчається на денній формі навчання, за державним замовленням у Київському політехнічному інституті імені Ігоря Сікорського, з терміном навчання до 30.06.2023 року.

В зв`язку з тим, що позивач навчається на денній формі навчання, а тому, не має можливості працювати, та потребує коштів на навчання, а саме: проїзд до навчального закладу, оплата вартості проживання, харчування та інші витрати, які безпосередньо стосуються навчального процесу.

Крім того, за станом здоров`я, позивач має інвалідність з дитинства, та на даний час, в зв`язку з досягненням нею повноліття, Попільнянським органом соціального захисту населення, здійснюється переоформлення їй посвідчення про інвалідність, а тому, вона за станом здоров`я, потребує додаткових коштів.

Згідно з рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 12 лютого 2014 року, здійснювалось стягнення з її батька, ОСОБА_2 , аліментів, на дітей, до досягнення повноліття.

Батько позивача, матеріальної допомоги на утримання не надає, хоча має таку можливість, працює машиністом на залізниці. Всі витрати, на її утримання, несе мама.

Позивач просить ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кошти на її утримання (аліменти), в зв`язку з продовженням нею навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення 23 років.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення, проте просив визначити розмір аліментів з урахуванням стягнення з нього аліментів на утримання ще однієї дитини.

Третя особа в судове засідання не зявилась надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, не заперечує проти задоволення позову.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26 липня 2018 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. /а. с. 5/.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 28 липня 2020 року № 117, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 28 липня 2020 року по теперішній час. /а. с. 4/

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 12 лютого 2014 року, вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Андрушки, Попільнянського району, Житомирської області і жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , щомісячно аліменти на утримання дітей : ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 03.02.2014 року. /а .с. 7-/

Відповідно до довідки Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» № 175 від 06 липня 2020 року, ОСОБА_1 , дійсно є студенткою 2 курсу, групи УМ-91, факультету менеджменту та маркетингу «КПІ ім. Ігоря Сікорського» денної форми навчання, за державним замовленням. Початок навчання 01 вересня 2019 року. Закінчує навчання 30 червня 2023 року. /а .с. 8/.

Згідно довідки про доходи виданої ПАТ «Українська залізниця» Регіональної філії «Південно Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 11 вересня 2020 року, ОСОБА_2 займає посаду машиніста тепловоза, загальна сума його доходу за період з березня 2020 року по серпень 2020 року без урахування аліментів становить 95715 гривень 90 копійок. За вказаний період сплачена сума аліментів становить 32739 гривень 03 копійок.

Згідно зі статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного Кодексу України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до пунктів 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно статті 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Положеннями статті 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини чим порушує вимогу статті 198 Сімейного Кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Вказаний правовий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Статтею 200 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 4 вказаної статті містить застереження, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 є батьком повнолітньої дочки ОСОБА_1 , яка навчається та потребує матеріальної допомоги, враховуючи матеріальне становище відповідача, те, що він має на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, з огляду на рівність обов`язку щодо утримання дитини кожним з батьків, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_1 на період її навчання в Національному технічному університеті «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи стягнення від дня подання позову, що буде достатнім для її утримання, з урахуванням обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини та можливим до сплати з боку платника аліментів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3; ст. ст. 180, 181, 182, 185, 191, 198-200 СК України; ст. ст. 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає в АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 серпня 2020 року до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , 840 гривні 80 копійок судового збору, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко