Справа № 405/3225/18
Провадження №2/405/609/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 405/3225/18 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником прав та обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.01.2008 року, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що відповідно до умов зазначеного Договору, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 16 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. При цьому, ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.Ua/terms/pages/70/ складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.Ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». У порушення умов Договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконала у зв`язку з чим станом на 07.05.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 26 788 грн. 56 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3 277 грн. 47 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 18 390 грн. 26 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 607,09 грн. Крім того, відповідно до п.8.6. Умов при порушенні Позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. (фіксована частина) + 5% (процентна складова) від суми позову, що становить 1 263 грн. 74 коп.

З огляду на зазначене вище, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором від 08.01.2008 року в загальному розмірі 26 788 грн. 56 коп., а також судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 04.06.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) в судове засідання учасників справи, при цьому, сторонни, будучи повідомленими про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання сторін, не подавали клопотань в порядку ч.7 ст.279 ЦПК України про розгляд справи в судовому засіданні з їх (сторін) повідомленням (викликом).

Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, зареєстрований в суді за вх. № 17292 від 06.07.2018 року, на обґрунтування якого зазначено, що позовна заява подана ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню у зв`язку із закінченням строків позовної давності, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості необґрунтований жодними належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з неї ( ОСОБА_1 ) безпідставні борги, а також притягнути до одного виду відповідальності за одне й те ж правопорушення, на підставі чого просила відмовити в задоволенні позову.

Представником позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Гаренко Н.В. (діє на підставі довіреності №9437-К-Н-О від 03.11.2017 року) подано до суду відповідь на відзив, зареєстровану в суді 13.08.2018 року за вх. ЕП-3404-Вх, в якій зазначено, що, підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердила, що вона була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг. При цьому, розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. В свою чергу, відповідно до виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами , відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому її твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Також, заперечення відповідача про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, є помилковим, оскільки пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій, а тому у межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. Враховуючи викладене, принцип свободи договору, дає право Банку передбачити в кредитних договорах відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов`язання у вигляді штрафу і за несвоєчасне виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання у вигляді пені. Щодо строків позовної давності позивач зазначив, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів, при цьому, по даному договору було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається Банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної відповідачу картки до останнього дня 01 місяця 2015 року, при цьому, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 21.05.2018 року, тобто до спливу строку позовної давності.У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається у відзиві на позов не відповідають дійсності, а строк позовної давності, ним (позивачем) дотримано при зверненні до суду. Крім того, згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за Договором. Враховуючи викладене, просив задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Відповідачем ОСОБА_1 подано заперечення на відповідь на відзив зареєстровано судом 22.10.2018 року за вх. № 26259, в якому доповнено поданий раніше відзив на позовну заяву та зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦКУ), та, враховуючи, що згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за кредитним договором сальдо простроченої заборгованості виникло - 01.10.2012 року, тобто з цього дня позивач довідався про порушення свого права, як наслідок розпочався відлік позовної давності, якій закінчився - 01.10.2015 року.Позовна заява подана 16.05.2018 року, тобто пізніше ніж через 2 роки, з моменту закінчення позовної давності, а тому, сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові. Також відповідно до Правил користування платіжною картою на ній указано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання їй ( ОСОБА_1 ) кредиту та його погашення, а тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України анкета - заява не є належним доказом, який підтверджував би факт надання кредитного ліміту в сумі 16000,00 гривень. Крім того, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не містять її ( ОСОБА_1 ) підпису та не є складовою частиною кредитного договору, розрахунок заборгованості за договором від 08.01.2008 року не є належним доказом у справі, оскільки ґрунтується на припущеннях, так як Банком не надано жодних первинних бухгалтерських документів, меморіального ордеру, що могло би свідчити про наявність заборгованості та сам факт надання кредиту. Також в матеріалах справи відсутні дані про те, що позивачем був відкритий картковий рахунок відповідачу та видана йому відповідна картка і її отримав відповідач. Враховуючи викладене, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В свою чергу, представником позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Гаренко Н.В. (діє на підставі довіреності № 3415-К-Н-О від 09.08.2018 року) подано пояснення, зареєстровані в суді 28.11.2018 року за вх. 4748, в яких повторно звернуто увагу на те, що клієнт ОСОБА_1 відповідно до умов укладеного договору б/н від 08.01.2008 року отримала кредит в розмірі 16 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22, 80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, та, крім того, 17.02.2011 року остання підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг затверджених наказом Банку від 06.03.2010 року. При цьому, підписавши заяву, відповідач ознайомилася та була згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua:https://c1ient-bank.privatbank.ua, тарифами банку, які разом з заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заяві про приєднання. Також до матеріалів позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна 55 днів з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 22.80% на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо.Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Враховуючи викладене, просив позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

Зваживши доводи, викладені в позовній заяві, враховуючи подані учасниками справи заяви по суті справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, разом з тим, є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.01.2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк, правонаступником прав та обов`язків якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, за умовами якої остання ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку, виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка Універсальна. 55 днів пільгового періоду.

При цьому, відповідач погодилася з тим, що зазначена заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

При цьому, згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 08.01.2008 року станом на 07.05.2018 року становить 26 788 грн. 56 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3 277 грн. 47 коп., заборгованості по процентам в розмірі 18 390 грн. 26 коп., в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість в розмірі 2 грн. 13 коп., несплачені проценти на прострочену заборгованість в розмірі 18 388 грн. 13 коп., комісія, в т.ч. нарахована комісія в розмірі 3 607 грн. 09 коп., а також заборгованість по штрафам в розмірі 1 513 грн. 74 коп.

З зазначеного розрахунку заборгованості, зокрема, Графа 11 «Погашення процентів» та Графа 15 «Сума погашення за наданим кредитом» також встановлено, що відповідачем періодично вносилися кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його Умови розробляє підприємець та в конкретному випадку позивач АТ КБ "ПриватБанк".

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим саме банк має підтвердити, що на час укладення з відповідачем відповідного договору, а саме: 08.01.2008 року, діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ч.ч. 1 -3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору .

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

При цьому, обґрунтовуючи право на нарахування процентів за користування кредитом, а також неустойки у вигляді пені, позивач, крім самого розрахунку заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/) в якому, визначені, зокрема, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, серед іншого, визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років.

Поряд з цим, судом відзначається, що до вказаних відносин неможливо застосувати положення ч. 1ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (08 січня 2008 року) до моменту звернення до суду з вказаним позовом (23 травня 2018 року), тим самим кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Крім того, судом відзначається, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять відомостей про їх редакцію станом на 2008 рік, а також не містять підпису відповідача ОСОБА_1 про їх ознайомлення.

Окрім того, виходячи з інформації, опублікованої на сайті https://privatbank.ua «Умови та правила надання банківських послуг Приватбанку», які містяться в матеріалах цивільної справи, публічно запропоновані широкому колу осіб і до яких приєднується клієнт, підписуючи заяву у відділенні банку є актуальними та доступними з 01.04.2012 року, в той час як підписання заяви клієнтом ОСОБА_1 відбулося 08.01.2008 року.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу ОСОБА_1 . Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, а також Тарифи банку, при цьому, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи, які не містять жодного підпису відповідача, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору 08.01.2008 року, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Також, судом відзначається, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

В зв`язку з чим, надані позивачем АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою (відповідачем ОСОБА_1 ), і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17).

Також, судом відзначається, що розмір відсоткової ставки, яка за заявою від 08.01.2008 року повинна становити 1,9 % на місяць на залишок заборгованості, збільшувався Банком в односторонньому порядку за відсутності при цьому належного повідомлення відповідача про зміну відсоткової ставки.

При цьому, судом також додатково зазначається, що відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено позикодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права Банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч.4 ст.1056-1 ЦК України якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка .

У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки.

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо Банк не лише відправив на адресу такої сторони лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку, поряд з цим, позивач не надав суду належних доказів повідомлення відповідача про збільшення відсоткової ставки, на підставі чого одностороннє збільшення позивачем процентної ставки суперечить вимогам ст.1056-1 ЦК України.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Тим самим, судом відзначається, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не є належним доказом погодження сторонами умов щодо розміру штрафних санкцій та відсотків за користування кредитними коштами.

Поряд з цим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак позивач вправі вимагати захисту своїх прав - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на викладене вище, оцінивши надані позивачем разом з позовною заявою докази по праві в їх сукупності на предмет їх належності та достовірності, приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази того, що відповідач ОСОБА_1 зверталася до Банку із заявою про розірвання договору, а так само із заявою про припинення дії укладеного між сторонами 08.01.2008 року Договору, судом не встановлено також, що такі дії були вчинені і зі сторони Банку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за тілом кредиту в розмірі 3 277 грн. 47 коп.

При цьому, щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності судом відзначається, що відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права, тобто, після виникнення права на захист (охоронного).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст.259 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене вище, а також приймаючи до уваги, що згідно кредитного договору б/н від 08.01.2008 року відповідач отримала картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 01-го місяця 2015 року, що підтверджується довідкою, наданою позивачем за №30.1.0.0/2-20180521/298 від 09.08.2018 року, суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 215 грн. 57 коп.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 526, 530, 634, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за договором про надання банківських послуг від 08 січня 2008 року в розмірі 3 277 (три тисячі двісті сімдесят сім) грн. 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», судовий збір в розмірі 215 грн. 57 коп.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова