Справа №751/3607/20
Провадження №2/751/799/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря Клименко К.Є.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Глібка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чернігівторф» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ДП «Чернігівторф», в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 66176,35 грн за період з 03.12.2019 по 31.08.2020 включно; стягнути понесені судові витрати.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2019 у справі № 751/7323/19 за його позовом до ДП «Чернігівторф» з відповідача стягнуто на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 37991,37, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 44356,04 грн, вихідну допомогу згідно ст.. 44 КЗпП України в сумі 17994,41 грн, завдану моральну шкоду в сумі 1000,00 грн, а всього 101341,82 грн. 02.12.2019 судом було видано виконавчий лист про стягнення вищевказаних сум. Вказує, що рішення суду набрало законної сили 03.01.2020 і не виконане до цього часу. 19.03.2020 він отримав частину заборгованості у розмірі 37991,37 грн. На даний час відповідач винен йому 63350,45 грн. Оскільки фактичного розрахунку з ним не відбулось, у відповідності до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, сума стягнення середнього заробітку за період з 03.12.2019 по 31.08.2020 становить 66 176,35 грн, яку і просить стягнути.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними у справі доказами і матеріалами. Зазначає, що вини підприємства в несплаті боргу позивачу немає, оскільки на їх рахунки накладений арешт відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Чернігівській області.

У відповідності з вимогами ч.1 ст. 223 ЦПК України, враховуючи наведені вище заяви учасників справи, суд вважає за можливе завершити розгляд справи за наявними в ній доказами у відсутності сторін.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони знаходились у трудових правовідносинах, позивач був звільнений з посади провідного інженера ВТВ ДП «Чернігівторф» 06.06.2019 (а.с. 24).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2019 у справі №751/7323/19 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Чернігівторф» про стягнення заборгованості з заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 37991,37, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.06.2019 по 02.12.2019 в сумі 44356,04 грн, вихідну допомогу згідно ст.. 44 КЗпП України в сумі 17994,41 грн, завдану моральну шкоду в сумі 1000,00 грн, а всього 101341,82 грн.

Рішення набрало законної сили 03.01.2020.

На підставі рішення суду від 02.12.2019, 03.01.2020 Новозаводським районним судом м. Чернігова був виданий виконавчий лист про стягнення вищевказаних сум (а.с.3)

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Цим Законом урегульовано лише правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень.

Відповідно до частини першої ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно довідки № 241 від 20.07.2020, наданої ДП «Чернігівторф», 13.03.2020 по виконавчому провадженню були списані з рахунків підприємства та перераховані ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 37991,37 грн. Залишок заборгованості по виконавчому провадженню станом на 14.07.2020 на користь ОСОБА_1 становить 63350,45 грн (а.с.25)

Доказів про те, що дану заборгованість позивачу було виплачено, відповідачем суду не надано.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права.

Відсутність коштів у відповідача не виключає його вини за невиплату належної позивачу заборгованості по заробітній платі та не звільняє його від відповідальності, передбаченої ст.. 117 КЗпП України

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року № 6-788цс16.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до п.8 зазначеної постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством. - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 03.12.2019 по 31.08.2020, в межах заявлених позовних вимог, загальний розмір середнього заробітку за час затримки складає 66 176,35 грн (357,71 грн х 185 роб. дні). Вказаний розрахунок відповідачем спростовано не було.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 95, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чернігівторф» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Чернігівторф» (, адреса: 14037, м. Чернігів, вул. Громадська, 35-А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 66 176 (шістдесят шість тисяч сто сімдесят шість) грн 35 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.12.2019 по 31.08.2020 включно.

Стягнути з Державного підприємства «Чернігівторф» (, адреса: 14037, м. Чернігів, вул. Громадська, 35-А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Повне рішення складене 07.09.2020.

Головуючий - суддя І. В. Яременко