ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/776/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Дикун С. І., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Костів Х.Ю.,

та сторін - представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , представника АТ "Універсал Банк" - Багрія Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №607/11645/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , інтереси яких представляє ОСОБА_3 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2020 року за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про виправлення помилки у виконавчому листі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулись до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчих листах №607/11645/15-ц виданих 11.05.2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі №607/11645/15-ц щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . В обгрунтування вимог зазначають, що Тернопільським міськрайонним судом виконавчі листи видані після спливу строку на їх пред`явлення до виконання, оскільки рішення по даній цивільній справі прийнято апеляційним судом Тернопільської області 04.11.2015 року, тому такий строк сплив 05.11.2018 року відповідно до ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про виправлення помилки у виконавчих листах №607/11645/15 від 11.05.2019 року, виданих Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області - відмовлено.

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , інтереси яких представляє ОСОБА_3 звернулись із апеляційною скаргою на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 30 червня 2020 року, в якій просять її скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву про виправлення помилки у виконавчих листах. В обгрунтування вимог посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказують на те, що відмовляючи у задоволенні заяв про виправлення помилок у виконавчих листах, суд першої інстанції помилково виходив з того, що постановою ВСУ від 31.10.2018 року рішення апеляційного суду Тернопільської області від 4 листопада 2015 року залишено без змін, справа повернута до суду першої інстанції, тому виконавчі листи були видані на вимогу стягувача після повернення справи з касаційної інстанції відповідно до вимог Інструкції з діловодства та строк набуття рішенням законної сили 31.10.2018 року зазначений вірно. Однак рішення Апеляційного суду від 4 листопада 2015 року набуло законної сили 4 листопада 2015 року, а не 31.08.2018 року. Вважає, що має місце явна помилка, допущена при видачі спірних виконавчих листів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ "Універсал Банк" просить ухвалу суду першої інстанції залишити в силі, апеляційну скаргу відхилити. Вказує на те, що питання строків видачі спірних виконавчих листів вже було предметом судового розгляду за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , дані обставини були встановлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 23.09.2019 року, яка набрала законної сили. Тому ніякої помилки допущено не було.

Представник заявників ОСОБА_3 підтримала вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.

Представник АТ "Універсал Банк" заперечив апеляційну скаргу, ухвалу суду вважає законною.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що 04.09.2015 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/11645/15-ц позов Публічного акціонерного товариства Універсал банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки:

- приміщення промтоварного магазину загальною площею 134, 5 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу, що становить 1 138 000 гривень, в рахунок погашення боргу перед ПАТ «Універсал банк» за Кредитним договором №022-2008-496 від 29.02.2008 року, в розмірі 2077 663, 59 гривень.

- приміщення промтоварного магазину загальною площею 86, 4 кв.м. в АДРЕСА_2 приміщення, що належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу, що становить 670000 гривень, в рахунок погашення боргу перед ПАТ «Універсал банк», в розмірі 1 525 122, 80 гривень загалом, за договорами кредиту №BL9234|K-1 від 22.09.2008 року та №BL9247/К-2 від 22.09.2008 року - залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 04.11.2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 вересня 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Визнано предметом іпотеки приміщення промтоварного магазину № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , загальною площею 134,5 кв.м, що належить на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/2 частині ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Визнано предметом іпотеки приміщення промтоварного магазину № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 , загальною площею 86,4 кв.м, що належить на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/2 частині ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Звернуто стягнення на предмет іпотеки-приміщення промтоварного магазину № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , загальною площею134,5 кв.м, що належить на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/2 частині ОСОБА_1 , ОСОБА_4 шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу 1 920 330 гривень на погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" за Кредитним договором № 022-2008-496 від 29 лютого 2008 року в розмірі 2 077 663 гривні 59 копійок, з яких: 1 936 168 грн.92 коп. - заборгованість із суми кредиту; 997 грн.56 коп. - прострочена заборгованість із суми кредиту; 140 497 грн. - заборгованість з відсотків.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки-приміщення промтоварного магазину №4 по АДРЕСА_2 , загальною площею 86,4 кв.м, що належить на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/2 частині ОСОБА_1 , ОСОБА_4 шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу 1 233 580 гривень на погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" в розмірі 1 525 122 гривні 80 копійок, з яких: за договором № ВL9234/К-1 від 22.09.2008 року 788 564 грн.98 коп.-заборгованість із суми кредиту; 1001 грн.95 коп- прострочена заборгованість із суми кредиту; 152 371 грн.06 коп.- заборгованість з відсотків; за договором № ВL9247/К-1 від 22.09.2008 року 471 896 грн. 99 коп. - заборгованість із суми кредиту; 1035 грн.91 коп.- прострочена заборгованість із суми кредиту; 110 251 грн.94 коп. - заборгованість з відсотків.

20.11.2015 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ винесено ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі та витребувано з Тернопільського міськрайонного суду справу №607/11645/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Універсал банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

01.06.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Тернопільської області від 04.11.2015року залишено без змін.

13.06.2016року справа №607/11645/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Універсал банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки повернута в Тернопільський міськрайонний суд.

13.09.2016року ухвалою апеляційного суду Тернопільської області в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення апеляційного суду Тернопільської області від 04.11.2015року у зв`язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

09.09.2016року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ винесено ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі та витребувано з Тернопільського міськрайонного суду справу №607/11645/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Універсал банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки.

31.10.2018 року постановою Верховного Суду рішення апеляційного суду Тернопільської області від 04.11.2015року залишено без змін.

11.05.2019 року у справі №607/11645/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Універсал банк до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки Тернопільським міськрайонним судом було видано виконавчі листи з зазначенням дати набрання законної сили рішення від 31.10.2018р., яким є рішення касаційної інстанції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №61-5284св18.

Відмовляючи у задоволенні заяви виправлення помилки у виконавчому листі, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення заяви .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно відмовив у задоволенні заяв про виправлення помилок у виконавчих листах та не врахував що рішення апеляційного суду від 4 листопада 2015 року набуло законної сили 4 листопада 2015 року, а не 31.08.2018 року колегія суддів вважає необгрунтованими.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. (ч.1 ст.431 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п.п. 29.1. Інструкції, звернення до виконання судових рішень покладається на суд, що розглянув справу у першій інстанції. Вироки, рішення, ухвали та постанови суду звертаються до виконання після того, як вони набрали законної сили, та повернення справи до суду першої інстанції після апеляційного або касаційного розгляду, крім випадків негайного їх виконання.

Згідно п.п. 29.32 Інструкції, виконавчий лист за результатами судового розгляду, у тому числі у порядку апеляційного або касаційного провадження, видається судом першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 07.05.2019 року справа №607/11645/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Універсал банк до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки повернута в Тернопільський міськрайонний суд.

11.05.2019 року у справі №607/11645/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Універсал банк до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки Тернопільським міськрайонним судом було видано виконавчі листи.

16.05.2019 року представник АТ Універсал банк отримано виконавчі листи у справі №607/11645/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Універсал банк до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки.

На вимогу стягувача Тернопільським міськрайонним судом, як судом першої інстанції, було видано виконавчі листи з зазначенням дати набрання законної сили рішення від 31.10.2018р., яким є рішення касаційної інстанції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №61-5284св18.

Отже, виконавчі листи по справі №607/11645/15ц були видані та звернуті до виконання після повернення справи з касаційної інстанції до суду першої інстанції згідно вимог Інструкції атому доводи апеляційної

Відповідно до ч.1. ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно ч.5 роз. XIII прикінцевих та періхідних положень, Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016року №1404-VІII, визначено що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що термін пред`явлення виконавчих листів №607/11645/15ц від 11.05.2019 рю, виданих Тернопільським міськрайонним судом, становить 3 роки, тому строк пред`явлення до виконання виконавчих документів не є пропущеним.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив ,що питання строків видачі спірних виконавчих листів уже було предметом судового розгляду у справі №607/11654/15ц і означені вище обставини були встановленні ухвалою Тернопільского міськрайонного суду Тернопільської області від 23.09.2019 року котра набрала законної сили, а тому доказуванню не підлягають.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин справи та недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, наявних у ній доказах та вимогах закону.

На підставі вищенаведеного колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у виправленні помилки у виконавчих листах.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381 -384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , інтереси яких представляє ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2020 року.

Головуюча: Г.М. Шевчук

Судді: С.І. Дикун

М.В. Ходоровський