№ 243/7540/20
№ 2/243/2381/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Сидоренко І.О.,
секретаря судового засідання Зубкова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07 серпня 2020 року.
Зазначає, що оскільки право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить йому, колишній мешканець добровільно не знявся з реєстраційного обліку в належній йому квартирі, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, в якій на заявлених вимогах наполягали, просили їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з умовами Договору купівлі-продажу квартири від 07 серпня 2020 року, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 купив квартиру під номером АДРЕСА_1 та складається з 2 кімнат, житловою площею 25,3 кв.м., загальною площею 41,7 кв.м.
Таким чином, позивачу належить квартира АДРЕСА_1 .
Відповідач по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія Довідка про склад сім`ї № 2309, видана 01 вересня 2020 року ТОВ «Керуюча компанія «Ліра ЛТД».
Відповідач у вказаній квартирі АДРЕСА_1 , - не проживає з березня 2015 року, що підтверджується Актом, складеним 01 вересня 2020 року ТОВ «Керуюча компанія «Ліра ЛТД».
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом.
Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, права користування якою просить позбавити відповідача; відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі без поважних причин з березня 2015 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.
При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 840,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 263-265 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 405 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Повний текст рішення виготовлений 16 жовтня 2020 року.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду І.О. Сидоренко