справа № 166/398/20
провадження № 2/166/153/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року смт. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лозицького С.О.,

за участю секретаря Тарасюка О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Ковельського міськрайонного центру зайнятості про припинення трудового договору та зняття його з реєстрації, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 , Ковельського міськрайонного центру зайнятості про припинення трудового договору та зняття його з реєстрації.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.05.2012 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 був укладений трудовий договір за № 7, який зареєстрований у Ратнівській районній філії Волинського обласного центру зайнятості. З 10.05.2012 року по 31.10.2017 року позивач працювала бухгалтером у ОСОБА_3 . Звільнилася з посади за власним бажанням згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України, про що свідчить відповідний запис у трудовій книжці позивача з посиланням на наказ № 1 від 31.10.2017 року. В період з 08.11.2017 по 27.12.2019 роки позивач працювала в «ТОВ Віра-1». Після звільнення вирішила стати на облік у Ковельський міськрайонний центр зайнятості як особа, яка шукає роботу. Проте у постановці її на облік як безробітної їй було відмовлено та роз`яснено Ковельським міськрайонним центром зайнятості, що в Ратнівській районній філії Волинського обласного центру зайнятості зареєстровано трудовий договір від 10.05.2012 року № 7, укладений між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , а тому вона відноситься до категорії зайнятого населення і не може перебувати на обліку в центрі зайнятості зі статусом безробітної. Зняття з реєстрації трудового договору здійснюється державною службою зайнятості за умови подання фізичною особою-підприємцем та працівником двох примірників трудового договору. З даного приводу позивач звертався до ОСОБА_3 , але на момент звернення в суд відповіді так і не отримала. Вважає, що таким чином порушуються її конституційні права на працю, на оплату праці, на соціальне страхування на випадок безробіття, а тому просить припинити трудовий договір від 10.05.2012 року, який укладено між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у Ратнівській районній філії Волинського обласного центру зайнятості за № 7; зобов`язати Ковельський міськрайонний центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір від 10.05.2012 року, який укладено між фізичною особою- підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та зареєстровано у Ратнівській районній філії Волинського обласного центру зайнятості за № 7; судові витрати стягнути з відповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 28 квітня 2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених у позові, просили їх задовольнити.

Представник Ковельського міськрайонного центру зайнятості скерував заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач - ОСОБА_3 , будучи належним повідомленою про дату, місце і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не скеровувала.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, подані на підтвердження таких, з врахуванням вимог процесуального закону про належність та допустимість таких доказів, Суд дійшов висновку про підставність позовних вимог, з огляду на наступне:

Статтею 43 Конституції України гарантується кожному право на працю, яке включає до себе можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку добровільно дає згоду.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Судом встановлено, що 10.05.12 року між ОСОБА_1 та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_3 був укладений трудовий договір за № 7, який зареєстрований у Ратнівській районній філії Волинського обласного центру зайнятості. З 10.05.2012 року по 31.10.2017 року позивач працювала бухгалтером у ОСОБА_3 . Звільнилася з посади за власним бажанням згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України, про що свідчить відповідний запис у трудовій книжці позивача з посиланням на наказ № 1 від 31.10.2017 року.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

На момент укладення між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 трудового договору діяла ст. 24-1 КЗпП України, яка передбачала, що у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Відповідно до пункту 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року № 260 (надалі - Порядок), у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково, в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору.

У такому випадку зняття державною службою зайнятості з реєстрації трудового договору проводиться за умови подання фізичною особою (або дорученням уповноваженою нею особою) та працівником двох примірників трудового договору.

Пунктом 9 вказаного Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Фізична особа робить запис про підстави припинення трудового договору з посиланням на відповідні статті КЗпП України в третьому примірнику трудового договору, який після реєстрації зберігається в центрі зайнятості, і найманий працівник засвідчує своїм підписом припинення в третьому примірнику. На підставі цього відповідальна особа центру зайнятості знімає трудовий договір з реєстрації, про що робиться запис у книзі реєстрації трудових договорів та запис на трьох примірниках трудового договору про зняття з реєстрації трудового договору.

Таким чином, запис на примірниках трудового договору про його зняття з реєстрації робиться на підставі здійсненого фізичною особою - підприємцем запису про підстави припинення такого договору.

Із змісту ст. 21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

За ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно, до п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.93 р., трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов`язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників.

Зазначені в абзаці першому цього пункту фізичні особи роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Внесені фізичною особою до трудових книжок записи підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, незалежно від місця реєстрації трудового договору і засвідчуються його печаткою.

Згідно п. 10 Порядку відповідальна особа центру зайнятості на підставі запису про зняття трудового договору з реєстрації, зробленого у книзі реєстрації трудових договорів, робить на трьох, а в разі відсутності працівника - на двох примірниках трудового договору запис.

Вказаним порядком не передбачено зняття трудового договору з реєстрації в центрі зайнятості працівником одноособово. Однак, вчинити відповідні дії спільно з Відповідачем - ОСОБА_3 також є неможливим з причини відсутності відповідного волевиявлення з її боку.

Разом з тим, з дослідженої трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 31.10.2017 року звільнилася за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України.

Тобто, на час розгляду справи судом, трудові відносини між сторонами фактично припиненні, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана.

Позивач не має можливості реалізувати своє право на припинення трудового договору у визначеному законодавством порядку, та не має можливості отримувати допомогу на випадок безробіття, що порушує її право на працю, на оплату праці, на соціальне страхування на випадок безробіття, а тому підлягає захисту в судовому порядку.

За таких обставин, Суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Задовольняючи позов, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача в користь Позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., які пов`язані із розглядом справи і є обґрунтованими та пропорційним до предмета спору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 3, 21, 23, 36, 38 КЗпП України, Суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Припинити трудовий договір від 10.05.2012 року, який укладено між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у Ратнівській районній філії Волинського обласного центру зайнятості за № 7.

Зобов`язати Ковельський міськрайонний центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір від 10.05.2012 року, який укладено між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та зареєстровано у Ратнівській районній філії Волинського обласного центру зайнятості за № 7.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. понесених нею судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч.1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Лозицький С.О.