Справа № 165/960/18 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М.
Провадження № 22-ц/802/231/20 Категорія: 46 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Пушкарчук Т. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виробничого управління комунального господарства Нововолинської міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 , відповідача Виробничого управління комунального господарства Нововолинської міської ради на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Покликалась на те, що 08 грудня 2016 року близько 09.00 год. вона під час ожеледиці, рухаючись по тротуару біля будинку № 10 по вул. Миру в м. Нововолинську АДРЕСА_1 області, втративши рівновагу, впала та отримала травму - закритий перелом кісток правої гомілки зі зміщенням та підвивихом стопи до зовні. Того ж дня вона звернулась до медичного закладу м. Нововолинська за наданням медичної допомоги.

Також позивач вказувала, що в цей день зранку в місті падав невеликий дощ з мокрим снігом, була ожеледиця. На дорожньому покриті тротуару, на вулиці Миру в м. Нововолинську, яке не було оброблене технологічними матеріалами, що запобігають виникненню ожеледі та сприяють її ліквідації, утворилось обледеніння. Балансоутримувачем об`єкту благоустрою - пішохідного тротуару, що по АДРЕСА_1 , в тому числі ділянки біля будинку АДРЕСА_2 , де вона травмувалася, було Виробниче управління комунального господарства Нововолинської міської ради (далі ВУКГ НМР).

Крім того, ОСОБА_1 зазначала, що травмувавшись та потребуючи невідкладної медичної допомоги, вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Нововолинської ЦМЛ, а саме з 08 грудня 2016 року по 23 грудня 2016 року, з діагнозом: закритий перелом кісток правої гомілки зі зміщенням та підвивихом стопи до зовні; та з 31 травня 2017 року по 09 червня 2017 року з діагнозом: консолідований перелом кісток правої гомілки з металевими фіксаторами слабоконсолідуючий перелом правої таранної кістки, нейродистрофічний синдром. За час лікування вона понесла витрати на придбання лікарських засобів та медичних препаратів на загальну суму 11 481 грн 82 коп. Крім майнової шкоди, їй також була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичних та моральних стражданнях, викликаних отриманою травмою, необхідністю тривалого лікування, втратою нормальних життєвих зв`язків, що вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя і яку позивач оцінила в 50 000 грн.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ВУКГ НМР на її користь 11 481 грн 82 коп. майнової та 50 000 грн моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з відповідача ВУКГ НМР на користь позивача ОСОБА_1 8 846 грн 33 коп. на відшкодування майнової шкоди, 12 000 грн відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та в дохід держави 1 409 грн 60 коп. судового збору.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , зіславшись на: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права; невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване рішення суду в частині розміру стягнутого на її користь з відповідача відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову в частині стягнення на її користь з відповідача відшкодування моральної шкоди, не відповідають обставинам справи, оскільки судом при визначенні розміру моральної шкоди не було взято до уваги: глибину її фізичних страждань; погіршення фізичних здібностей; тривалість та ступінь вимушених змін у житті; тривалий період для відновлення стану здоров`я. Також на думку апелянта, розмір відшкодування моральної шкоди визначений судом, не відповідає вимогам розумності та справедливості, і є заниженим.

Відповідач ВУКГ НМР у поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило оскаржуване рішення суду скасувати і закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу відповідач ВУКГ НМР мотивувало тим, що висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 не відповідають обставинам справи, оскільки позивачем на підтвердження завдання їй майнової шкоди не було надано належних і допустимих доказів. Крім того, ОСОБА_1 не доведено заподіяння їй моральної шкоди, внаслідок ушкодження здоров`я, тому наведені обставини, на думку відповідача, є підставою для скасування рішення.

Відзиви на апеляційні скарги сторони спору не подавали.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін спору, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок бездіяльності відповідача ВУКГ НМР, яке є балансоутримувачем об`єкту благоустрою - пішохідного тротуару по АДРЕСА_1 , 08 грудня 2016 року біля будинку АДРЕСА_2 по вказаній вулиці на тротуарі утворилось обледеніння. Позивач ОСОБА_1 , ідучи по тротуару у зазначеному місці, впала та отримала травму ноги. Перебуваючи на лікуванні вона понесла витрати на суму 8 846 грн 33 коп., які є майновою шкодою та підлягають стягненню з відповідача на її користь. Крім того, суд вважав, що позивачу ОСОБА_1 у зв`язку з ушкодженням здоров`я була завдана також моральна шкода у розмірі 12 000 грн, яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

Такий висновок суду є правильний.

Частиною 1 ст. 50 Конституції України передбачено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Встановлено, що 08 грудня 2016 року близько 09.00 год. позивач ОСОБА_1 із-за ожеледиці, впавши на тротуарі біля будинку № 10 по вул. Миру в м. АДРЕСА_1 , отримала травму - закритий перелом кісток правої гомілки зі зміщенням та підвивихом стопи до зовні.

З копії довідки Волинського обласного центру з гідрометеорології від 11 травня 2017 року № 21/01-47/139 слідує, що згідно даних найближчої метеостанції Володимир-Волинський, 08 грудня 2016 року близько 09:00 год. в м. Нововолинську Волинської області з проходженням теплого фронту спостерігався невеликий дощ з мокрим снігом, ожеледь діаметром 2 мм, на дорогах ожеледиця вітер західний зі швидкістю 5 м/с, температура - 4 градуси морозу, вологість 89% (а.с.16).

Обставини щодо виїзду швидкої медичної допомоги на виклик позивача ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням нею травми 08 грудня 2016 року, надання їй екстреної медичної допомоги та доставка її до приймального відділення хірургічного корпусу Нововолинської ЦМЛ бригадою екстреної медичної допомоги, а також встановлення відповідного діагнозу внаслідок отриманої травми, стверджується консультаційним висновком спеціаліста від 18 лютого 2017 року, картою виїзду швидкої медичної допомоги № 13654 від 08 грудня 2016 року, листами Нововолинської ЦМЛ від 13 липня 2017 року № 2313/01-17 та від 07 червня 2017 року №1854/01-17, листами Комунального закладу «Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 21 червня 2017 року № 57/1.13 та від 12 липня 2017 року №66/1.13 (а.с.8-13).

З листа-відповіді Виробничого управління комунального господарства Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради №04-362 від 19 травня 2017 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 зверталась до підприємства ВУКГ ЖКО Нововолинської міської ради з проханням відшкодувати їй матеріальні збитки в розмірі 9 142,27 грн за понесені витрати під час стаціонарного лікування, однак отримала відмову (а.с.14).

Згідно виписних епікризів з історії хвороби № 3488, № 2227 травматологічного відділення Нововолинської ЦМЛ позивач ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 08 грудня 2016 року по 23 грудня 2016 року та з 16 серпня 2018 року по 26 серпня 2018 року з побутовою травмою із діагнозом: «Закритий відламковий двохкісточковий перелом правої гомілки зі зміщенням та підвивихом стопи до зовні» (а.с.15).

Крім того, як слідує з листа Нововолинської ЦМЛ від 02 лютого 2018 року № 426/01-17 та додатків до нього №1, 2, 3 з переліком медичних препаратів та лікарських засобів, які були використані, позивач ОСОБА_1 у даному медичному закладі також перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 31 травня 2017 року по 09 червня 2017 року з діагнозом: «Консолідований перелом кісток правої гомілки з металевими фіксаторами слабоконсолідуючий перелом правої таранної кістки. Нейродистрофічний синдром» (а.с.19, 20-22).

Факт отримання позивачем травми унаслідок падіння із-за вказаних вище обставин підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 допитаних судом.

З наданих позивачем ОСОБА_1 фіскальних чеків та квитанцій встановлено, що нею на придбанням лікарських засобів та медичних препаратів було витрачено 8846,33 грн, що становить матеріальну шкоду (а.с.17, 18, 33, 34, 35).

У відповідності ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: території загального користування: парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; пам`ятки культурної та історичної спадщини; майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі; кладовища; інші території загального користування; прибудинкові території; території будівель та споруд інженерного захисту територій; території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Згідно із п. п. 1, 7 ч. 2 ст. 18 зазначеного Закону підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України.

Встановлено, і це не заперечують сторони спору, що балансоутримувачем об`єкту благоустрою - пішохідного тротуару по АДРЕСА_1 , в тому числі ділянки біля будинку АДРЕСА_2 , де травмувалася позивач ОСОБА_1 , є відповідач по справі ВУКГ НМР.

Наведене дає підстави для висновку, який підтверджується належними і допустимими доказами, що саме бездіяльність відповідача по утриманню в належному стані об`єкту благоустрою, перебуває у безпосередньому причинному зв`язку з отриманням позивачем травми, а встановлені судом обставини спростовують доводи апеляційної скарги відповідача щодо належного виконання ним обов`язків з утримання вказаного об`єкту благоустрою.

Таким чином, встановивши, що внаслідок бездіяльності відповідача ВУКГ НМР щодо утримання в належному стані вказаного об`єкту благоустрою під час ожеледиці відбулося падіння позивача ОСОБА_1 на тротуарі біля будинку АДРЕСА_2 Миру в АДРЕСА_1 області 08 грудня 2016 року, у зв`язку з чим нею було отримано травму закритий перелом кісток правої гомілки зі зміщенням та підвивихом стопи до зовні, суд першої інстанції правильно вважав, що матеріальні затрати на лікування становлять майнову шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з п. 9 ч 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частинами 1-3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На думку колегії суддів, встановивши, що ОСОБА_1 внаслідок травми була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичних та моральних стражданнях, пов`язаних з травмою та подальшим лікуванням, втратою нормальних життєвих зв`язків, що вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, вимушених змін у її житті, відсутності можливості здійснювати і організовувати свій побут, працювати, що завдавало їй страждання та душевний біль, суд дійшов правильного висновку, що з відповідача ВУКГ НМР на користь позивача ОСОБА_1 , з урахуванням принципів розумності і справедливості, підлягає стягненню 12 000 грн відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, а не 50 000 грн як вважала позивач.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , відповідача Виробничого управління комунального господарства Нововолинської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: