Номер провадження: 22-ц/813/4271/20
Номер справи місцевого суду: 509/3345/19
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 липня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Приватний виконавець Притуляк Валерій Миколайович, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Приватний виконавець Притуляк Валерій Миколайович, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

05.07.2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 липня 2019 року вжито заходи по забезпеченню позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Приватний виконавець Притуляк В.М., ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме, до вирішення справи по суті:

- заборонено ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 , усім суб`єктам які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, Державній виконавчій службі України та приватним виконавцям, нотаріусам, а також будь-яким третім особам, вчиняти будь-які дії, зокрема, та не виключно, продавати, уступати, передавати, закріплювати за третіми особами, іншим чином відчужувати або будь-яким чином обтяжувати правами третіх осіб права на земельну ділянку, кадастровий номер :02:004:0214, що розташована на території АДРЕСА_1 ;

- заборонено ОСОБА_1 здійснювати дії щодо примусового входження, проведення будь яких підготовчих або будівельних робіт на земельній ділянці (кадастровий номер :02:004:0214, що розташована на території АДРЕСА_1 ).

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 липня 2019 року в частині заборони ОСОБА_1 здійснювати дії щодо примусового входження на земельну ділянку та користування земельною ділянкою, що розташована на території АДРЕСА_1 .

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

До суду апеляційної інстанції з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Копиченко К.В. та представник приватного виконавця Притуляка В.М. адвокат Громадський О.В.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 липня 2019 року оскаржується ОСОБА_4 лише в частині заборони йому здійснювати дії щодо примусового входження на земельну ділянку та користування земельною ділянкою (кадастровий номер :02:004:0214, що розташована на території АДРЕСА_1 ), тому в іншій її частині у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України та роз`яснень п.15 Постанови Пленуму ВСУ №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» колегією суддів не перевіряється.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду в частині її оскарження, зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що примусове входження, проведення будь яких підготовчих або будівельних робіт на спірній земельній ділянці може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача на спірний об`єкт нерухомого майна.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього він дійшов при порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно із ч.1ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, судом першої інстанції вищевказані вимоги законодавства не були дотримані, що фактично призвело до порушення прав ОСОБА_1 .

Такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного.

Як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 посилається на необхідність накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0214, що розташована на території АДРЕСА_1 , оскільки, на його думку дане майно, яке є предметом спору може бути продано, подаровано або ще будь яким чином відчужено на користь третіх осіб. Окрім цього, ОСОБА_2 було також зазначено, що відповідач ОСОБА_1 почав демонтаж будинку, який було зроблено ним - позивачем із металевого контейнера та в якому він проживав оскільки іншого житла не має та в якому перебувають його особисті речі, що в подальшому може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно.

Разом з тим, у доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначав, що 25.04.2019 року він став переможцем електронних торгів, які проводилися ДП «Сетам», що підтверджується Протоколом №401483.

У відповідності до умов проведення торгів, ОСОБА_1 заплатив 159 423, 00 грн.

10.05.2019 року Приватним виконавцем, у відповідності до Закону України «Про іпотеку», був реалізований та придбаний ОСОБА_1 предмет іпотеки, а саме земельна ділянка кадастровий номер :02:004:0214, що розташована на території АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом від 10.05.2019 р. ВП №58409395.

Також 10.05.2019 року, приватним виконавцем Притуляком В.М. була винесена Постанова про зняття арешту з реалізованого майна (предмета іпотеки).

Таким чином, з урахуванням наведеного, ОСОБА_1 став власником земельної ділянки кадастровий номер :02:004:0214, що розташована на території АДРЕСА_1 , площею 0,071 га на підставі акта приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та посвідчується Свідоцтвом приватного нотаріуса Мазаратій А.В. від 20.05.2019 р.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що 21.05.2019 року, він вперше зайшов на територію придбаної ним земельної ділянки та ніяких слідів перебування там попередніх власників не було, як і не має ніяких комунікацій на ділянці, а тому посилання ОСОБА_2 на те, що він начебто проживає у переробленому контейнері, матеріали справи не містять.

Також апелянт зазначив, що з 05.07.2019 року він є членом Садівничого об`єднання громадян «Ветеран», на території якого знаходиться вищезазначена ділянка, оплачує членські внески, став у чергу на підключення ділянки до мереж електропостачання, вніс передоплату за підключення питної води.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_5 також зазначено, що до вирішення справи по суті він - ОСОБА_1 , не планує продавати, дарувати, будь-яким чином відчужувати земельну ділянку, вести будь-які будівельні роботи на ділянці, він лише бажає проводити там свій вільний час з метою наведення порядку на цій ділянці, яка знаходиться у антисанітарійному стані, що підтверджується довідкою СОГ «Ветеран».

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції не наведено будь-яких мотивів того, що примусове входження на земельну ділянку може якимось чином істотно ускладнити чи зробити неможливим ефективний захист порушених прав позивача.

Такого висновку колегія судів дійшла, виходячи з того, що забороною ОСОБА_1 здійснювати дії щодо примусового входження на земельну ділянку, яку він придбав у власність на електронних торгах, жодним чином не може забезпечувати позовні вимоги ОСОБА_2 і перешкодити виконанню судового рішення в майбутньому, у разі задоволення його позовних вимог, оскільки входження ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку не передбачає буд-яких інших дій, пов`язаних із земельною ділянкою.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України закріплено право апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України закріплено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Таким чином, враховуючи висновок суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову, ухвалу суду першої інстанції слід змінити, виключивши з резолютивної частині заборону ОСОБА_1 здійснювати дії щодо примусового входження на земельну ділянку (кадастровий номер :02:004:0214), що розташована на території АДРЕСА_1 .

В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржується, відтак має бути залишеною без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 липня 2019 року змінити та виключити з її резолютивної частини заборону ОСОБА_1 здійснювати дії щодо примусового входження на земельну ділянку (кадастровий номер :02:004:0214), що розташована на території АДРЕСА_1 .

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.02.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда