Справа № 703/2042/20
06 жовтня 2020 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Кирилюк Н.А.,
з секретарем судового засідання Римським Д.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 703/2042/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та його поділ,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування позову зазначила, що вона з 14 червня 1998 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .
За період шлюбу вони з чоловіком за спільні кошти придбали будинковолодіння АДРЕСА_1 .
Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає переоформити на неї 1/2 частину вказаного нерухомого, то такий спір підлягає розгляду в судовому порядку.
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності та відсутності його довірителя, позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання також не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України.
Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що між сторонами виник спір з сімейних правовідносин.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 1998 року.
Рішення Смілянського міськрайонного суду від 18 серпня 2005 року визнано дійсним договір купівлі-продажу садиби АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_2 право власності на це майно.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на зазначений будинок було зареєстроване за відповідачем по справі 18 жовтня 2005 року. Відомості про наявність обтяжень на вказаний будинок відсутні.

Норми права, які застосовує суд.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Позиція суду щодо заявлених вимог.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Враховуючи, що будинковолодіння АДРЕСА_1 було придбане за договором купівлі-продажу в період шлюбу сторін, оскільки відповідачем не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При зверненні до суду позивачем було сплачено 840 грн. 80 коп., що підтверджується відповідною квитанцією.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Доказів на підтвердження понесення будь-яких інших витрат стороною позивача не надано.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про поділ спільного майна подружжя задоволити повністю.

Визнати спільним майном подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. сплаченого нею судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Н. А. Кирилюк