ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/466/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/20743/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2019 року в складі судді Салоїд Н.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила, визнати припиненою поруку за договором поруки № 0802/1016/1 від 15 лютого 2008 року, укладеного між нею та АТ КБ «Приватбанк», та стягнути в рівних частинах з АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 на її користь судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказувала, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 15 лютого 2008 року, укладено кредитний договір № 0802/1016, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 500000 доларів США на термін до 14 лютого 2013 року зі сплатою 13% річних за користування кредитом. В свою чергу ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Крім того, в той же день з метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між нею та банком було укладено договір поруки. Відповідно до умов укладеного договору поручитель зобов`язується перед кредитором солідарно відповідати за невиконання позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору та всіх додаткових угод, що були укладені до нього.

У зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору в 2011 році банк скористався своїм правом на повернення кредиту достроково шляхом звернення до суду. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2011 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТзОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0802/1016 від 15 лютого 2008 року 5 224 156 грн. 04 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 4 823 377 грн. 18 коп. та штрафу 241 418 грн. 86 коп. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0802/1016/01 від 15 лютого 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору № 0802/1016/01, а саме магазин непродовольчих товарів загальною площею 59 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки.

Крім того, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, при цьому в рішенні суду зазначено, що порука є припиненою, оскільки банк скористався своїм правом на повернення кредиту достроково відповідно до п.2.3.3 кредитної угоди і визначив новий строк повернення кредиту, а кредитор не пред`явив вимоги до поручителя у шестимісячний строк з часу визначення нового строку повернення кредиту.

Проте, як зазначала позивач, АТ КБ «Приватбанк» не визнає поруку припиненою та вважає її солідарним боржником за кредитним договором № 0802/1016 від 15 лютого 2008 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2019 року позов задоволено, визнано поруку, що виникла на підставі договору поруки № 0802/1016/1 укладеного 15 лютого 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 - припиненою. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі по 384,2 грн. з кожного.

АТ КБ «ПриватБанк» не погодилося з таким рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій посилається на невірне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Банк посилається, що 15 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 , тому вони в силу ст.ст. 610, 554 ЦК України несуть солідарну відповідальність як солідарні боржники. Оскільки порука є правочином за якою третя особа, яка не є стороною основного зобов`язання договору, бере на себе обов`язок поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов`язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі того, що не було виконане останнім. При укладенні як кредитного договору так і договору поруки було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, отже підстави для визнання поруки припиненою відсутні. Крім того, як вказує представник банку, позивач пропустила строк позовної давності, оскільки якщо порука припинилася у грудні 2011 року, а позов про визнання поруки припиненою поданий лише в серпні 2019 року, тобто після закінчення трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові, проте суд безпідставно прийняв рішення про задоволення позовних вимог.

Тому, АТ КБ «ПриватБанк» просило скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2019 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та заслухавши учасників справи, колегія судді вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 05 лютого 2008 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_2 уклали кредитну угоду №0802/1016, відповідно до якої предметом угоди є загальні умови і порядок надання Банком, у рамках Програми мікрокредитування, кредиту позичальнику. Загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди 500000 доларів США. Термін повернення кредиту й окремих частин - траншів кредиту, встановлюється договорами про видачу траншів кредиту, а також Графіками погашення кредиту, відсотків і винагороди, що є невід`ємними додатками до договорів про видачу траншів, але не пізніше 14.02.2018 року (п.1.1, 1.2, 1.3 вказаної кредитної угоди).

15 лютого 2008 року ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 уклали договір про видачу траншу №0802/1016, відповідно до п.2.1.2, 1.2, 4.3 якого банк зобов`язується надати транш кредиту шляхом видачі готівки через касу, у межах суми, обумовленої у п.1.2 договору. Сума траншу кредиту: 500000 доларів США. За користування кредитними коштам в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення траншу кредиту позичальник сплачує відсотки у розмірі 13% річних, які відповідають п.4.1 кредитної угоди. При порушенні позичальником якого-небудь із зобов`язань по погашенню траншу кредиту, передбачених п.1.3, 2.2.3 даного Договору, а також п.2.2.3, 2.3.3, 2.4.1, 4.10 Кредитної угоди №0805/1016 від 15.02.2008р. позичальник сплачує банку відсотки за користування траншем кредиту у розмірі 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідно до додатку № 1 до договору про видачу траншу №0802/1016 від 15 лютого 2008 року погашення траншу кредиту і сплата відсотків за користування траншем кредиту здійснюється в сумі у терміни відповідно до графіка погашення кредиту, відсотків, винагороди у строк до 14.02.2013 року.

19 червня 2009 року між ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 3 укладено додатковий договір №1 до договору про видачу траншу №0802/1016, відповідно до якого внесено зміни до п.4.1, 4.3 договору про видачу траншу від 15.02.2008р., згідно з умовами яких за користування кредитними коштами встановлено відсотки у розмірі 15% річних, при порушенні позичальником якого-небудь із зобов`язань по погашенню траншу кредиту, передбачених п.п.1.3, 2.2.3 даного Договору, а також п. 2.2.3, 2.3.3, 2.4.1, 4.10 кредитної угоди, позичальник сплачує банку відсотки за користування траншем кредиту у розмірі 40% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки №0802/1016/1 від 15.02.2008 року, за умови якого поручитель поручилась перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 зобов`язань, що за кредитним договором № 0802/1016 від 15.02.2008 року щодо повернення кредиту в сумі 500 000 доларів США . Поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07.11.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.06.2012 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором №0802/1016 від 15.02.2008р. в розмірі 5224156,04грн., яка складається із заборгованість за кредитом 4823377,18 грн., загальний розмір штрафних санкцій за невиконання зобов`язань за договором відповідно до п.2.2.7., 2.2.11 159560,00грн., розмір штрафу відповідно до п. 6.6 кредитного договору 241418,86грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.06.2013 року в рахунок погашення пені за кредитним договором № 0802/1016 від 15.02.2008р. в розмірі 1028144,31 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, магазин непродовольчих товарів по АДРЕСА_1 .

В грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення з останніх на користь банку в солідарному порядку заборгованість по відсотках за період з 02 грудня 2010 року по 19 січня 2015 року у сумі 574166,38 доларів США, що еквівалентно 9077570 грн. 46 коп. і пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 10 липня 2012 року по 19 січня 2015 року у сумі 6381868 грн. 71 коп., а також понесені судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 травня 2015 року в позові відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що строк повного повернення траншу відповідно договору про видачу траншу № 0802/1016 від 15.02.2008р. закінчився 14 лютого 2013 року, а позивач звернувся до суду з позовом до поручителя 27.11.2014 року, тобто після спливу шестимісячного строку встановленого ст. 559 ЦК України, у зв`язку з чим відмовив в позові до поручителя

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 1 вересня 2015 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14 травня 2015 року в частині відмови в позові до ОСОБА_2 скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення: стягнута з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по відсотках за користування кредитом у сумі 574166,38 доларів США, що еквівалентно 12516827 грн. 08 коп. (дванадцять мільйонів п`ятсот шістнадцять тисяч вісімсот двадцять сім грн. 08 коп.), пеню у сумі 4328051 грн. 44 коп. (чотири мільйони триста двадцять вісім тисяч п`ятдесят одна грн. 44 коп.) та витрати по оплаті судового збору у сумі 3654 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн.). В решті рішення суду залишити без змін.

Вказане рішення в касаційному порядку скасовано чи змінено не було.

Тобто в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по кредиту з поручителя ОСОБА_3 було відмовлено.

При цьому як суд першої інстанції так і суд апеляційної інстанції встановили, що позивач звернувся до суду з позовом до поручителя після спливу шестимісячного строку встановленого ст. 559 ЦК України, порука припинилась у зв`язку з чим відмовив в позові до поручителя

Відповідно до частин першої та третьої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовими рішеннями позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом солідарно з позичальника та поручителя 27 листопада 2014 року, строк повного повернення траншу відповідно договору про видачу траншу № 0802/1016 від 15.02.2008р. закінчився 14 лютого 2013 року, а крім того, пред`явивши у 2011 році позов до позичальника ОСОБА_2 до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, Банк скористався правом на повернення кредиту достроково відповідно до п. 2.3.3 кредитної угоди і визначив новий строк повернення кредиту.

Такі ж правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного суду по цивільній справі № 490/5224/14-ц від 17 жовтня 2018 року, які в силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд має враховувати при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Таким чином слід дійти висновку, що, оскільки банк звернувся до поручителя з вимогою про повернення кредиту 27 листопада 2014 року, тобто після спливу шестимісячного строку встановленого ст. 559 ЦК України, то порука на підставі вказаної норми Цивільного кодексу припинилась.

При цьому апеляційний суд при вирішенні заяви відповідача про застосуванні застосування строків позовної давності виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ст. 261 ЦПК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

22 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з заявою, в якій просила припинити договір поруки шляхом укладення додаткової угоди або в інший визначений законом спосіб.

01 липня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» направило ОСОБА_1. відповідь № 20.1.0.0.0/7-190626/2288 на цю заяву, в якій зазначило, що у разі невиконання боржником, взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, банк має право звернутись за стягненням заборгованості з поручителів, тобто вказав про своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя.

Таким чином з даної відповіді вбачається, що банк заперечує факт припинення поруки, не визнає поруки припиненою і не погоджується в цьому з поручителем.

За нормами ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення.

За таких обставин, оскільки, АТ КБ «Приватбанк» не визнав поруку припиненою, слід дійти висновку, що саме з дня отримання відповіді банку на свою заяву - 01 липня 2019 року позивач дізналась про порушення свого права і саме з цього час у позивача почався перебіг строку позовної давності, а з позовом позивач звернулась до суду 02 серпня 2019 року. Т ому колегія суддів вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності.

Доводи апеляційної скарги, що підстави для визнання поруки припиненою відсутні, а позов подано з пропуском строку позовної давності з вищевказаних підстав слід відхилити.

Такі доводи апелянт суперечать встановленим судом обставинам справи і мотиви, з яких при цьому виходить суд апеляційної інстанції, зазначені в мотивувальній частині постанови.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2020 року.

Судді А.М. Костенко

А.П. Корніюк

І.В. П`єнта