Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/3866/19
Провадження № 2/644/854/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 вересня 2020 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Саркісян О.А.,

при секретарі - Зоріній Н.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1 , її представника- ОСОБА_2 ,

відповідача- ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути ОСОБА_3 від спадкування після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками були ОСОБА_6 та ОСОБА_5 13.08.1970 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на « ОСОБА_8 ». Позивач мала рідного брата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав сина ОСОБА_3 , який з батьком не спілкувався протягом тривалого часу. ЇЇ брату та мати на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.12.2006 року реєстраційний номер № 7-06-273897, виданого Відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради належала на праві власності ізольована квартира АДРЕСА_1 . Брат помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після їх смерті відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Відповідач також звернувся до нотаріальної контори. Позивач зазначила, що її брат на протязі останніх років 4-5 хворів, мав низку захворювань. Всі необхідні ліки для нього купувала позивач за свої гроші, оскільки лікування було брату життєво необхідне. Він потребував посиленого харчування, на яке його пенсії не вистачало. Мати також потребувала догляду, останні роки вже зовсім не виходила за межі квартири, тому позивач була вимушена кожного дня приходити до них , піклуватись про них, допомагати, готовити їм їжу, лікувати, прати, прибиратися у квартирі та інше. Після смерті брата, вони повідомили відповідача про смерть батька, але відповідач не з`явився на похорон, ніякої матеріальної допомоги на поховання не надав. Тому позивач поховала брата за власний кошт. Позивач зазначила, що відповідач не піклувався а ні про свого батька, а ні про свою бабусю, не відвідував їх не цікавився станом здоров`я, матеріальної допомоги не надавав.

Заочним рішенням суду від 12.08.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від спадкування задоволено.

Ухвалою суду від 21.01.2020 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення суду від 12.08.2019 року скасовано.

Позивач та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Зазначили, що відповідач ухилявся від надання допомоги своєму батьку та бабусі, які потребували допомоги та були у безпорадному стані. Позивач сама піклувалась ними, допомагали та інше.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, оскільки вимоги позивача є безпідставними та надуманими. Зазначив, що позивач не надала беззаперечних і достатніх доказів щодо начебто одноосібного піклування на його батьком та бабусею. До самої смерті його бабуся була у повній свідомості і твердій пам`яті та у другій половині лютого 2017 року, коли він останній раз її бачив, вона самостійно виходила на базар за продуктами. Вважає абсолютно безпідставними твердження позивача щодо свідомого ухилення його від піклування батьком та бабусею. Він приходив раз або два рази на тиждень до них, приносив бабусі смачненького, бабуся його дуже любила і він її також. Батьку грошей не давав, оскільки він їх припивав. Проте купував йому їжу, допомагав у лікуванні. Проте, що позивач купувала йому ліки, возила на таксі та витрачала на його кошти, батько йому не розповідав Про смерть батька він дізнався від бабусі десь через півтора-два тижня після його смерті і відразу на два дні приїхав до Харкова. Про смерть бабусі дізнався вже наприкінці березня 2017 року, коли приїхав у Харків після роботи. Позивач відмовилась надати інформацію де саме похований батько та бабуся. Він тільки згодом дізнався, що тіло батька та бабусі були кремовані. Зазначив, що з наданих позивачем до суду документів вбачається,що всі витрати позивача на поховання батька та бабусі були зроблені в межах сум матеріальних допоміг від Пенсійного фонду України у розмірі двох пенсій за кожного, наданій їй як особі, яка зобов`язалась поховати померлого. Отже вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, тому просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази та оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.12.2006 року реєстраційний номер № № 7-06-273897виданого Відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належить на праві власності ізольована квартира АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 (брат позивача та батько відповідача) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 (мати позивача, бабуся відповідача) померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серія НОМЕР_2 .

Після їх смерті відкрилася спадщина яка складається з однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заповіту не склали, а тому спадкування належного їм майна повинно відбуватися за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК У країни спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом чи за законом

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1269 УК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 03.08.2020 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Коляда Ю.С. направила до суду копію спадкової справи №63/2017 року , відкритої після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та копії спадкової справи №30/2017 відкритої після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 за заявами про прийняття спадщини від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З копій спадкових справ вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщину прийняли його мати ОСОБА_5 , яка була зареєстрована та проживала разом з ним, а також відповідач- син померлого- ОСОБА_3 , який у встановлений законом шестимісячний строк подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини. В установлений законом шестимісячний строк ще один син померлого ОСОБА_9 подав заяву про відмову від спадщини на користь свого брата ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 спадщину прийняла її донька ОСОБА_1 , яка подала в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті бабусі ОСОБА_5 в порядку представлення, подав в установлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що докази є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Та іншими обставинами. Які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні позивач зазначила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дуже хворіли, перебували в безпорадному стані, та потребували стороннього догляду, на підтвердження цього надала копії виписок з медичних карт хворого ОСОБА_4 . Також зазначила, що брат та її мати самі себе забезпечували, вона лише допомагала їм фізично сходити до магазину, прибрати. Вони розраховували на її допомогу і тому за допомогою до відповідача не зверталися.

Судом були допитані свідки. Так, свідок ОСОБА_10 зазначив, що бабуся ОСОБА_5 була хворим чоловіком. Його мати ОСОБА_1 постійно їздила до неї та доглядала її, остання ледь пересувалася, не могла ходити за продуктами, готувати їжу. Сама бабуся з дітьми померлого сина не спілкувалася та допомоги в них не просила. Зазначив, що писав відповідачу за проханням своєї мами ОСОБА_11 , про стан здоров`я його батька ОСОБА_4 , що йому потрібна допомога, однак відповідач відмовився допомагати.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що її бабуся ОСОБА_1 спілкувалася з відповідачем, щодо надання допомоги, якої потребує його бабуся ОСОБА_5 , однак він відмовився. Все це відомо їй тільки зі слів бабусі.

З наданих виписок з історії хвороби вбачається, що ОСОБА_4 31.05.2016 року в биту отримав закритий перелом шейки лівого бедра і знаходився на стаціонарному лікуванні до 14.07.2016 року, коли він був вертикалізований та в задовільному стані виписаний із лікарні під нагляд лікаря-травматолога (а.с.13-15).

Після перенесеної травми він передвигався з палицею, однак виходив на вулицю, міг слідкувати на собою, забезпечувати умови свого життя практично до смерті.

Згідно ч.5,6 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

КЦС ВС вказав, що безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах, пояснень позивача та показань свідків для цього недостатньо.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що «ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій».

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували безпорадний стан та потребу спадкодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в постійної допомозі саме відповідача, як і факт ухилення відповідача від надання такої допомоги.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не здійснював умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу батьку та бабусі.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Позивачем належним чином не доведено перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у безпорадному стані (сам факт хвороби та похилий вік останніх не свідчить про безпомічність спадкодавців, їх неспроможність фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя) та їх потреби в допомозі саме відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі, не обґрунтовані та не доведені доказами, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 223, 265 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1220, 1224, 1258,1259, 1269 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення його від спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи Харківському апеляційному суду безпосередньо або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач- ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлений 11.09.2020 року.

Суддя О.А.Саркісян