Провадження № 2/522/6028/20
УХВАЛА

11 вересня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Кузнецова В.В. розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Гареєва Євгена Шамільовича про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , відповідно до якого просять визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12 липня 2018 року державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Шевчцовою Ольгою Володимирівною та зареєстроване в реєстрі за №7-604, яким посвідчено право власності ОСОБА_3 на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині визнання за ОСОБА_3 власником Ѕ частки цього майна; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті доньки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті доньки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 11.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування.

Одночасно, представник позивачів адвокат Гареєв С.Ш. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви представник позивачів вказує, що з невідомих причин, у нотаріальній конторі відбулася плутанина із спадковими справами, через яку, відповідачу видали всю спадщину, включаючи частки позивачів. Таким чином, права позивачів, як спадкоємців були порушені. При цьому, позивачі зверталися до відповідача з метою врегулювання спору мирним шляхом, на що, він повідомив, що квартира належить йому, а позивачі права на неї не мають. Оскільки, відповідач отримав спадщину у липні 2018 року, а позивачі мали намір отримати спадщину лише у серпні 2020 року, то відповідача ніхто не чіпав майже 2 роки з моменту отримання ним у власність спірної квартири. А тепер, відповідач дізнався, що позивачі бажають отримати свої частки у спадщині, тому, вважають, що він усілякими способами буде перешкоджати позивачам у цьому. Таким чином, є загроза, що відповідач відчужить квартиру, чим значно ускладнить отримання часток спірного житла позивачами. До того ж, відповідач «підставить» можливих покупців квартири, оскільки, ще й вони будуть змушені брати участь у судовому процесі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ст.153 ч.1 ЦПК України.

За змістом ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи . Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1,3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Судом встановлено, що позивачі звернулися до суду із даним позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 12 липня 2018 року державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Шевчцовою Ольгою Володимирівною та зареєстроване в реєстрі за №7-604, яким посвідчено право власності ОСОБА_3 на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині визнання за ОСОБА_3 власником Ѕ частки цього майна; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті доньки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті доньки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що з невідомих причин, у нотаріальній конторі відбулася плутанина із спадковими справами, через яку, ОСОБА_3 видали всю спадщину, включаючи частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим права позивачів, як спадкоємців були порушені, та позивачі вимушені були звернутися до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , може унеможливити виконання рішення суду, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивачів адвоката Гареєва Є.Ш. про забезпечення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 149, 151 153, 260 ЦПК України, та постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Гареєва Євгена Шамільовича про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м.Одеса, вул. Черняховського, 6) та сторонам по справі, для відома та виконання.

Ухвала діє до вирішення справи по суті та набрання рішення по справі законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя В.В. Кузнецова