328/1586/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., за участю представника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполь К.В. Циклаурі розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Токмак цивільну справу за скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України на неправомірні дії посадових осіб Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та скасування повідомлення від 16.07.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із скаргою, в якій просить: визнати дії та бездіяльність державного виконавця незаконними; скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язати Лівобережний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрити виконавче провадження та вчинити всі законні дії, щодо примусового виконання рішення суду від 09.12.2016 року по справі № 328/3977/16-ц.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 09 грудня 2016 року Токмацький районний суд Запорізької області виніс рішення по справі №328/3977/16-ц, яким задовольнив позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Згідно вищевказаного рішення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України вирішено стягнути кошти в розмірі понесених витрат: 18659,90 грн. - основний борг, 1378 грн. - судовий збір та 2000,00 грн. витрати на правову допомогу, всього стягнуто 22037,90 грн. Зазначене рішення набрало чинності 20.12.2016 року.

09 липня 2020 року на адресу Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) була направлена повторна заява про відкриття виконавчого провадження та направлені необхідні документи, для здійснення примусового виконання рішення суду.

23 липня 2020 року заявником було отримано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в зв`язку з відсутністю у виконавчому листі відомостей ідентифікаційного коду.

Зазначене повідомлення головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) Циклаурі К.В. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, неаргументована, немотивована. При цьому, повідомлення прийнято з порушенням норм законодавства України, а тому є незаконним.

Підставою для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання стало, згідно з повідомленням, відсутність відомостей про РНОКПП боржника, що унеможливлює повне та фактичне виконання рішення суду. Головний державний виконавець керувався при цьому п. 6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене повідомлення державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неаргументована, немотивована, як того передбачає п. 1.5.1 Інструкції з організації примусових виконання рішень. При цьому, постанова прийнята з порушенням норм законодавства України, а тому, є незаконною.

Заявник не погоджується з винесеною постановою з огляду на наступне.

Приймаючи рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання державний виконавець не застосував практику Постанови Верховного суду України від 27 грудня 2018 року по справі №469/1357/16-ц ( провадження № 61-32698св18) та Постанови Верховного суду України від 19.09.2019 року по справі №469/1357/16-ц (провадження №61-35493св18) в зв`язку з відсутністю відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника чим порушив право скаржника на примусове стягнення боргу з боржника у примусовому порядку.

Таким чином, відсутність у виконавчому листі відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортних даних боржника не є підставами для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Ухвалою судді від 05.08.2020 р. відкрито провадження у справі за скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, скаргу підтримав.

Боржник ОСОБА_1 , про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість, надав відзив наступного змісту.

15.07.2020 до відділу надійшов виконавчий лист №328/3977/16 від 02.002.2017 виданий Токмакським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь а користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат: 18659,90 грн. - основний борг, 1378,00 грн. - судовий збір та 2000,00 грн. - витрати на правову допомогу, а всього 22037,90 грн.

16.07.2020 державним виконавцем, керуючись п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ не відповідав вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається: ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності). Реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Зазначає, що на момент пред`явлення виконавчого документа до відділу ДВС цих вимог стягувачем дотримано не було.

Згідно ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Щодо посилання скаржником на практику Верховного суду, дійсно, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну, але у виконавця під час виконання судового рішення виникають проблеми із отриманням такої інформації з баз даних і реєстрів, оскільки боржник зареєстрований на території, на якій органи державної виконавчої влади тимчасово не здійснюють або не в повному обсязі здійснюють свої повноваження, виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій Україною території не провадяться. Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. У зв`язку з тим, що 07.11.2014 розпорядженнями Кабінету міністрів України № 1085-р та №128-р від 18.02.1015 було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної виконавчої влади тимчасово не здійснюють або не в повному обсязі здійснюють свої повноваження. Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. З наведеного зазначає Відділ слідує, що на даний час стадія виконавчого провадження - його відкриття, державним виконавцем із дотриманням вимог закону України «Про виконавче провадження» не може бути вчинена, внаслідок неможливості надіслання боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Враховуючи місце виконання рішення, дії по виконавчих провадженнях з об`єктивних причин на даний час не можуть бути здійснені.

Постановою Верховної Ради України від 21.05.2015 року № 462-VIII була схвалена заява Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод» щодо відступу від окремих зобов`язань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9,12,14 та 17 Міжнародного акту про громадянські і політичні права та статтями 5,6,8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України. При цьому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стверджує право на справедливий суд, а в аспекті практики Європейського суду з прав людини виконання судового рішення є стадією судового вирішення спору (рішення у справі «Півень проти України» від 29.06.2004 року, п. 35, заява № 56849/00). Проведення таких виконавчих дій, як перевірка майнового стану боржника шляхом направлення запитів до відповідних органів, установ, отримання відомостей з баз даних Державних реєстрів, виявлення коштів боржника на рахунках у банківських установах, встановлення джерел доходів боржника, звернення до суду із поданням про примусове входження до житла боржника, з поданням про оголошення розшуку боржника, із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України за змістом ст.ст. 25, 27 Закону України «Про виконавче провадження» є можливим лише у разі своєчасного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження щодо нього та надання йому строку для самостійного виконання рішення. Інший порядок призвів до істотних порушень прав боржника у виконавчому провадженні. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу у порядку, передбаченому законом. Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Тобто виконання державним виконавцем обов`язків, які визначені Законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів для повного виконання виконавчого документу у встановлені Законом строки. Закон України «Про виконавче провадження» зобов`язує державного виконавця вчиняти виконавчі дії у певній послідовності для задоволення вимог стягувача та дотриманні прав боржника, тобто, виконавче провадження має послідовні стадії виконання виконавчого документу, а тому порушення цього порядку не буде відповідати вимогам чинного законодавства.

Таким чином, всі дії державного виконавця вчиненні відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Визнати дії та бездіяльність державного виконавця незаконним немає підстав.

Таким чином, державним виконавцем в межах його повноважень, при винесенні повідомлення від 16.07.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття і виконання, дотримано всіх вимог чинного законодавства, та вжито усіх заходів щодо виконані рішень судів, і права заявника не були порушені.

Просить відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі.

Суд вважає за можливе провести розгляд скарги без участі боржника, оскільки боржник повідомлений про судове засідання у встановленому законом порядку і його неявка відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши скаргу та додані до неї матеріли, вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 09 грудня 2016 року Токмацький районний суд Запорізької області виніс рішення по справі №328/3977/16-ц, яким задовольнив позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

З ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України вирішено стягнути кошти в розмірі понесених витрат: 18659,90 грн. - основний борг, 1378 грн. - судовий збір та 2000,00 грн. -витрати на правову допомогу, а всього стягнути 22037,90 грн. Зазначене рішення набрало чинності 20.12.2016 року.

09 липня 2020 року на адресу Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) була направлена повторна заява про укриття виконавчого провадження та направлені необхідні документи, для здійснення примусового виконання рішення суду.

23 липня 2020 року скаржником було отримано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в зв`язку з відсутністю у виконавчому листі відомостей ідентифікаційного коду.

Згідно вказаного повідомлення, державним виконавцем розглянута заява Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо примусового виконання виконавчого листа №328/3977/16-ц, виданого Токмацьким районним судом Запорізької області про стягнення із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошових коштів у розмірі понесених витрат у сумі 18659,90 грн., судового збору у розмірі 1378,00 грн. та 2000,00 грн. витрат на правову допомогу, всього стягнуто 22037,90 грн. та встановлено невідповідність виконавчого документа вимогам п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», повертається виконавчий документ без прийняття до виконання.

Із змісту виконавчого листа №328/3977/16-ц та повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання вбачається, що підставою повернення виконавчого листа стало те, що виконавчий документ не містить боржника реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 3 статті 431 ЦПК України визначено, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Пунктами 3, 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені такі вимоги до виконавчого документа, зокрема, у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб-за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Однак, відповідно до положень статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2018 року у справі №471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Відповідно до ч. 4. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника, враховуючи наявність можливості у державного виконавця ідентифікувати таку особу, не може вважатися підставою для повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання, а тому скарга Моторного (транспортного) страхового бюро України в частині скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16 липня 2020 року підлягає задоволенню.

Що стосується вимог скарги про визнання дій та бездіяльності державних виконавців незаконними, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Представник заявника звертаючись до суду з даною скаргою в тому числі просить визнати дії та бездіяльність державних виконавців незаконними, однак дані вимоги заявником неконкретизовані, заявником у даній вимозі не визначені конкретні особи виконавчої служби, дії та бездіяльність яких заявник просить визнати незаконними, а тому, враховуючи відсутність у суду можливості самостійно визначати предмет скарги, дана вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, скарга Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 4, 13, 260-261, 351-355, 447, 450-451, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України - задовольнити частково.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16 липня 2020 року.

Зобов`язати Лівобережний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрити виконавче провадження та вчинити всі законні дії щодо примусового виконання рішення суду від 09.12.2016 по справі №328/3977/16-ц.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду безпосередньо або шляхом подання апеляційної скарги до Токмацького районного суду Запорізької області в 15-денний строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 08 вересня 2020 року.

Суддя: