КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3490/20
Провадження № 2/552/1189/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2020 року Київський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді Кузіної Ж.В.
секретаря судового засідання Павленко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія « Фінанс Інновація», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ярошенко Костянтин Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» ( далі ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що між сторонами укладено договір № 7-1 від 19.12.2019 року, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит на суму 1300 грн. на строк 22 дні. Відповідач на адресу позивача надіслав претензію на суму заборгованості по кредиту у розмірі 7131 грн. 80 коп. У відповідь позивач надіслав відповідачу листи від 25.06.2020 року та від 26.07.2020 року, якими останній повідомив про проходження військової служби з 30.03.2016 року по теперішній час. 15.07.2020 року на його мобільний телефон прийшло повідомлення про накладення арешту на заробітну карту. 30.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинений виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 7131 грн. 80 коп. та 1200 за вчинення виконавчого напису. На підставі цього приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенком К.Ю. відкрито виконавче провадження № 62540586 , накладено арешт на особисті рахунки позивача. Просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 8 331 грн. Діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, оскільки він перебуває у нервовому стресі, переживає сильні душевні хвилюванні, що може слугувати неналежному виконанню бойових завдань. Моральну шкоду оцінює в 12 000 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення сторін.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09.09.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. належним чином завірені документи .
Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома, відзив на позовну заяву не направив.
Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ярошенко К.Ю. у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи , причина неявки невідома.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.
Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.
Судом установлено, що ОСОБА_1 з 30.03.2016 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
19.12.2019 року між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанси Інновація» укладено договір № 7-1, на підставі якого відповідач надав кредит у сумі 1300 грн. на строк 22 дні.
17.06.2020 року відповідачем направлено претензію на адресу позивача на суму 7131 грн. 80 коп., що складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 1300 грн. та заборгованість по відсоткам у розмірі 5831 грн. 80 коп.
На дану претензію позивач направив листи від 25.06.2020 року та від 26.07.2020 року, яким повідомив, про проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . Своїми листами останній не заперечував заборгованість по кредиту в сумі 1 300 грн., нарахування інших платежів заперечує з посиланням на Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
30.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинений виконавчий напис зареєстрований за реєстровим номером № 7190, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» за кредитним договором у розмірі 7131 грн. 80 коп. та 1200 грн. за вчинення виконавчого напису.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 вищевказаного закону визначено умови вчинення виконавчих написів.
При цьому стаття 50 цього ж закону передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 640/2704/16-ц (провадження № 61-9125св 18).

Як вбачається з довідки № 127 від 29 квітня 2020 року виданої військовою частиною № НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у даній частині з 30.03.2016 року, є учасником бойових дій ( посвідчення серія УБД, дата видачі 05.04.2018 року).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і

організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває на час розгляду справи.

Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 15.03.2017 року у справі №590/877/15-ц та правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 30.05.2018 року у справі 521/12726/16-ц, у постанові від 21.02.2018 року у справі № 306/1157/15-ц.

Позивачем на адресу відповідача двічі направлялись повідомлення про проходження ним військової служби.

Зважаючи на те, що на позивача розповсюджується дія ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відтак, йому штрафні санкції, пеня, а також проценти за користування кредитом не повинні були нараховуватися, що свідчить про відсутність безспірності нарахованої позивачем заборгованості.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Отже, зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації.
Позивачем заявлена позовна вимога щодо стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди в розмірі 8 331 грн., проте позивачем не надано жодного доказу , що зазначена сума утримана з його заробітної плати чи інших нарахованих доходів.

Матеріали справи не містять постанови приватного виконавця щодо звернення стягнення на заробітну плату чи інші доходи позивача.
Надання суду довідок АТ «Приватбанк» про відкриття на ім`я позивача карткового рахунку щодо отримання заробітної плат та довідки за реквізитами не може слугувати належним доказом утримання з позивача спірної суми.
Що стосується позовних вимог в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди, то статтею 23 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Також є необхідним, застосувати висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/26293/16-ц, провадження № 14-64цс19 викладені в постанові від 20 березня 2019 року про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (стаття 611 ЦПК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також якщо умови про відшкодування передбачені укладеним договором. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.
З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «Фінансова Компанія «Фінанс Інновація» матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору , тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 10,12, 81, 141,259, 263-265,268,273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінанс Інновація», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ярошенко Костянтин Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Фінанс Інновація» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 7-1 від 19.12.2019 року у розмірі 7331 грн. 80 коп. та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1200 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).
Відповідачі: ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (місце знаходження: м. Київ вул. Вацлава Гавела, 4 оф. 520, ).
Треті особи:
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович (місце знаходження: м. Київ вул. Рейтарська/пров. Георгіївський, буд. 6-3 літ А квб. 2-7).
Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ярошенко Костянтина Юрійовича (місце знаходження: м. Київ прос. Соборності, 15/17 каб. 223).

Головуючий Ж.В.Кузіна
Повний текст судового рішення виготовлений 12 жовтня 2020 року