Справа №621/225/20
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Бородавки К.П., за участю секретаря судового засідання Єрмоленко О.О, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банка «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

АТ КБ «Приватбанк» (далі позивач, Банк) звернулось до суду з вказаним позовом про стягнення з ОСОБА_1 (далі відповідач) заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 984,46 грн. Також Банк просить стягнути з відповідача судові витратив розмірі 2102 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до Банку та підписав заяву №б/н від 20.04.2015, за якою отримав від Банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 4500 грн.

В порушення вимог статей 526, 527, 530 ЦК України та положень Заяви, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які разом із заявою складають між Банком та відповідачем Договір про надання банківських послуг, що підтверджуються підписом останнього у Заяві, відповідач зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 28.11.2019 дорівнює 14984,46 грн, а саме: 5508,64 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 769,36 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 7516,72 грн нарахована пеня; 500 грн штраф (фіксована частина); 689,74 штраф (процентна складова).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 31.02.2020 провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб, позивачу запропоновано надати докази на підтвердження наведених в позові доводів (а.с.44-45).

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення судом заочного рішення.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає частково - в частині тіла кредиту, в іншій частині просить відмовити.

Враховуючи приписи ч.3 ст.223 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін на підставі наявних в ній доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

20.04.2015 відповідачем заповнена та підписана Анкета-заява про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», за якою відповідач висловив згоду на укладення договору з банком та погодився, що заява, разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.12).

До Анкети-заяви Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.13, 14-37).

Станом на 28.11.2019 заборгованість відповідача перед Банком відповідно до розрахунку спірної сума заборгованості за договором №б/н від 20.04.2015 дорівнює 14 984,46 грн, а саме 5 508,64 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 769,36 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 7516,72 грн нарахована пеня; 1189,74 грн заборгованість по судовим штрафам (а.с.8-11).

Вирішуючи заявлений спір, суд виходить з таких норм права.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що в порушення норм закону відповідач зобов`язання за укладеним ним з Банком договором (заявою-анкетою), належним чином не виконав, що не спростовано останнім, договором анкетою-заявою від 20.04.2015 розмір процентів не встановлено, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 5508,64 грн та заборгованості за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України в розмірі 769,36 грн - підлягають задоволенню.

Одночасно суд зазначає, що оскільки отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а згідно з ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафів задоволенню не підлягають, оскільки їх розмір, порядок та умови нарахування не визначені в Анкеті- заяві, підписаної позичальником.

Посилання позивача на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг є безпідставними, оскільки вони не підписані відповідачем.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що наданий Банком на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші з урахуванням виду картки «Універсальна».

Як зазначено вище, в підписаній відповідачем анкеті-заяві не вказаний вид картки, яку відповідач бажає отримати, тому, як наслідок, не можливо встановити, на які саме умови кредитування погоджувався відповідач з огляду на те, що згідно з витягом із Тарифів визначено чотири різні види картки «Універсальна» з різною процентною ставкою (а.с.12-13).

Умови та Правила надання банківських послуг Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником та при цьому прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Саме такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Матеріали даної справи не містять підтверджень, що саме надані до позову Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, суд не приймає до уваги посилання позивача на приписи долучених до позову Витягу з Тарифів та Витягу з Умов.

При цьому суд враховує положення ч.6 ст.81 ЦПК України, за якими доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.

Також суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, позовна заява Банку підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач звернувся з позовом про стягнення 14984,46 грн, задоволено позов в сумі 6278 грн, що складає 42%; судовий збір сплачений позивачем при подачі позову, дорівнює 2102 грн (а.с.38). Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 882,84 грн (42% від 2102 грн).

Керуючись ст.ст.13, 19, 81, 141, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (, місцезнаходження м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (UA9003111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 20.04.2015 в розмірі 6278 (шість тисяч двісті сімдесят вісім) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (UA9003111, МФО 305299, ) судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 882,84 грн (вісімсот вісімдесят дві гривні 84 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до або через відповідний суд.

Суддя К.П. Бородавка