Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1356/18 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Категорія 43 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Борисюка Р.М.

Галацевич О.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Житомирі справу №288/1356/18

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання житлового будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права співзабудовника 1/2 частини збудованого за час шлюбу житлового будинку

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Рудник М.І. у смт. Попільня,

встановив:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання її співзабудовником Ѕ частини збудованого за час шлюбу житлового будинку та визнання житлового будинку об`єктом спільної сумісної власності. Зазначила, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони за рахунок спільних коштів та особистої праці побудували житловий будинок у АДРЕСА_1 .Будинок закінчений будівництвом у 2010 році. Після розірвання шлюбу позивачка залишилася проживати у будинку разом з неповнолітньою дочкою. Проте, відповідач обмежив її у користуванні будинком.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідачі не визнають її право на спільно побудований житловий будинок, колишній чоловік не бажає вводити будинок в експлуатацію та реєструвати на нього право власності, чим також порушує права їх неповнолітньої дочки.

Адвокат відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 подав письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28 квітня 2001 року по 03 липня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням виконавчого комітету Попільнянської селищної ради №76 у червні 1995 року ОСОБА_3 виділена земельна ділянка для індивідуального будівництва одноквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с.120). На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 04 лютого 2009 року ОСОБА_5 є власницею земельної ділянки площею 0,1550 га по АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т.1 а.с.119).

Згідно свідоцтва про право власності від 19 лютого 1996 року, виданого виконкомом Попільнянської селищної Ради народних депутатів власницею цілого житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 (т.1 а.с.88). За даними технічного паспорта, виготовленого КП «Бердичівським МБТІ» станом на 19 липня 1995 року, рік побудови житлового будинку 1994, загальна площа 91,8 кв.м. (т.1 а.с.199-202). Крім того на земельній ділянці розташовано: сарай «Б-1», веранда «б-1», сарай «В-1», погріб «Д-1», погріб «п/д», убиральня «Г-1», огорожа «№1». Інвентаризаційна справа № 165, книга № 7, р. № 171 (т.1 а.с.205).

Крім того, як встановлено судом на належній відповідачці ОСОБА_3 земельній ділянці зведена самочинна будівля, яку позивачка вважає будівлею № НОМЕР_1 .

Статтею 328 ЦК України, передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом.

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 ЗК) або з інших передбачених законом підстав.

Забудовник - це особа, яка у встановленому законодавством порядку отримала право на використання земельної ділянки для спорудження об`єктів житлового будівництва або згідно з укладеними договорами має право розпоряджатися житловою площею у будинках, які будуються (реконструюються).

Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності».

Право власності на самочинну будівлю в судовому порядку може бути визнано виключно на вимогу власника земельної ділянки (ч.5 ст.376 ЦК України).

За таких обставин, при відсутності у позивачки права власності на земельну ділянку, відсутності цивільно-правової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про створення спільної власності, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що самочинна будівля по АДРЕСА_2 не є спільним майном подружжя і позивачка не є її забудовником.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2019 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: