Справа № 947/3331/20
Провадження № 2-з/947/387/20
УХВАЛА

27.02.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Кирикової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в якій позивач просить суд визнати право власності за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 27.02.2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначення дату, час і місце проведення судового засідання.

Разом із пред`явленим позовом до суду, позивачем надано до суду клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить суд витребувати:

- з Київської державної нотаріальної контори міста Одеси належним чином завірену копію спадкової справи №525/2010, заведену після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- з Київського районного суду міста Одеси цивільну справу №520/9259/17, для огляду в судовому засіданні;

- з Київського районного суду міста Одеси цивільну справу №520/18151/18, для огляду в судовому засіданні.

В обґрунтування клопотання позивач посилається на те, що зазначені докази необхідні для підтвердження його посилань викладених в обґрунтування позову, що буде сприяти повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно з ч.1-4 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Судом встановлено, що зазначене клопотання про витребування доказів, подане позивачем у строки встановлені ст.83 ЦПК України, а відтак підлягає невідкладному розгляду справи в судовому засіданні без повідомлення сторін по справі, з урахуванням порядку розгляду клопотання визначеного судом в ухвалі про відкриття провадження по справі.

Стосовно вимоги позивача про витребування належним чином завіреної копії спадкової справи, суд зазначає, що позивачем не надано до клопотання належних доказів на підтвердження неможливості самостійного отримання цих доказів, однак судом одночасно враховується, що відповідно до ст.5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний зокрема зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо. Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась. Обов`язок дотримання нотаріальної таємниці поширюється також на осіб, яким про вчинені нотаріальні дії стало відомо у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків чи іншої роботи, на осіб, залучених для вчинення нотаріальних дій у якості свідків, та на інших осіб, яким стали відомі відомості, що становлять предмет нотаріальної таємниці. Особи, винні в порушенні нотаріальної таємниці, несуть відповідальність у порядку, встановленому законом.

З урахуванням того, що заявлені до витребування копії матеріалів спадкової справи належать до інформації з обмеженим доступом, а також з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, підтвердження та встановлення усіх обставин по справі, з метою економії процесуального часу, оскільки зазначені докази, які просить витребувати позивач, безпосередньо стосуються предмета спору, є необхідними для ухвалення законного та обґрунтованого рішення по даній справі, суд вважає, що єнеобхідність у витребуванні належним чином завіреної копії спадкової справи №525/2010, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак клопотання позивача про витребування доказів в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо клопотання позивача в частині вимог про витребування для огляду цивільних справ №520/9259/17 та №520/18151/18, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачем жодним чином не обґрунтовано необхідність витребування зазначених цивільних справ, не обґрунтовано які саме документи наявні в матеріалах вказаних справ можуть підтвердити відповідні факти, а також не надано до суду доказів на підтвердження неможливості позивачем самостійного отримання належним чином завірених необхідних копій документів з визначених цивільних справ, з урахуванням того, що ОСОБА_1 був стороною по вказаним справам, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку про залишення клопотання про витребування доказів в цій частині без задоволення.

Керуючись ст. 84 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів - задовольнити частково.

Витребувати з Київської державної нотаріальної контори міста Одеси належним чином завірену копію спадкової справи №525/2010, заведену після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти вимог клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів залишити без задоволення.

У разі неможливості подати витребувані докази до суду, повідомити суд про неможливість подати докази із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суд про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, передбачену законом, у тому числі суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Головуючий Калініченко Л. В.