Ужгородський міськрайонний суд
У Х В А Л А

про розгляд заяви про забезпечення позову по скарзі

13.10.2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в складі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі - Секереш О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по скарзі ОСОБА_1 , стягувач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на рішення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. про скасування постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 59803553 від 13.08.2020 року,-

встановив:

ОСОБА_1 , стягувач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з скаргою на рішення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. про скасування постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 59803553 від 13.08.2020 року.

Ухвалою від 07.09.2020 року відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 та призначено судовий розгляд.

09.10.2020 року заявником на адресу суду подано заяву про забезпечення позову по скарзі, яка передана на розгляд судді 12.10.2020 року, за якою просила суд постановити ухвалу суду про забезпечення позову та заборонити (зупинити ) Державному підприємству «СЕТАМ» поводити електронні торги по реєстраційному лоту № 444136 стосовно предмету іпотеки - нежитлової будівлі, бару, загальною площею 151,60 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , які призначено на 21 жовтня 2020 року в рамках виконавчого провадження ВП № 59803535 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 308/8739/20.

Суд розглядає заяву без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заяви про забезпечення позову по скарзі, дійшов наступного висновку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В ч.1 ст.18 Закону зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно ів повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тобто, за змістом цієї норми виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного й повного виконання рішення, зазначеного в документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Як встановлено з матеріалів скарги, на підставі виконавчого листа №308/14059/14-виданого 30.10.2015 року відкрито виконавче провадження №59803553.

Скарга на рішення приватного виконавця подана заявником в порядку ст.447 ЦПК України, яка міститься у розділі VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

В даній справі заявник звернувся до суду не з позовом, а зі скаргою на рішення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. в порядку ст.447 ЦПК України, і заявник не оскаржує виконавчий документ в судовому порядку.

Законом не передбачений порядок забезпечення скарги.

Процесуальні питання розгляду скарг на дії державних та приватних виконавців регламентовані розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». Зазначеним розділом не передбачено можливості забезпечення вимог скарги шляхом зупинення реалізації арештованого нерухомого майна боржника аналогічно до забезпечення позову. Вжиття таких заходів для забезпечення вимог скарги не передбачено також і Законом України «Про виконавче провадження» у разі оскарження дій виконавця щодо визначення вартості й оцінки майна боржника.

Заявник у своїй заяві просить : " постановити ухвалу про забезпечення позову … ", хоча звернувся до суду не з позовом , а практично просить «забезпечити скаргу на рішення приватного виконавця » шляхом зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59803553, у якому заявник є боржником, по виконанню рішення, яке набрало законної сили (виконавчий лист № 308/14059/14-ц виданий 30 жовтня 2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області).

Суд також звертає увагу, що згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Разом з тим, суд враховує роз`яснення, викладені у п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», про те, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно із статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії приватного виконавця, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів так би мовити «забезпечення скарги» шляхом зупинення реалізації майна, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Повноваження судів при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, зокрема повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Викладені висновки наведені в постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 1323/5992/2012, провадження № 61-18744св19.

Також суд враховує, що положеннями п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником в судовому порядку.

Поряд з цим, ОСОБА_1 подано скаргу в порядку ст. 447, 448 ЦПК України та предметом заявлених в скарзі вимог є скасування постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності-субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні : ВП № 59803553 від 13.08.2020 року, а не вимоги щодо оскарження виконавчого документу. Також предметом заяви про уточнення вимог скарги не є оскарження виконавчого документа.

Зважаючи на викладене, враховуючи правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 1323/5992/2012, провадження № 61-18744св19, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.81,447 , 451 ЦПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по скарзі ОСОБА_1 , стягувач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на рішення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. про скасування постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 59803553 від 13.08.2020 року - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Копію ухвали суду направити сторонам по справі для відома.

Повний текст ухвали складено 13.10.2020року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца