Справа № 278/2810/19
Провадження №2/278/272/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 вересня 2020 року Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Зубчук І.В.,
секретаря с.з. Яцюрук С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 127 000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, станом на день подання позовної заяви, становить 3 154 680,00 гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі 9605 гривень, посилаючись на те, що 17 січня 2017 року між ним та відповідачем укладено договір позики на суму 127 000,00 доларів США, зі строком повернення коштів до 10 лютого 2019 року, однак ОСОБА_2 кошти у зазначений строк не повернув.
Позивач та його представник подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали в повному обсязі.
Відповідач та його представник в судове засідання повторно не з`явилися. У відповідності до ч.6 ст.128 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.280 та ч.2 ст.247 ЦПК України.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
17 січня 2017 року між сторонами укладено договір позики на 127 000,00 доларів США, на підтвердження чого відповідачем підписано розписку. Дана розписка досліджена судом в судовому засіданні (а.с.3), в якій зазначено, що отримані кошти відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний повернути до 10 лютого 2019 року.
Проте, у встановлений строк та станом на день розгляду справи відповідач не повернув суму боргу позивачу ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно положення статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.
Згідно ч.1 ст.1049 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.598 та ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Із правової позиції висловленої у Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Частина перша ст.4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінивши в сукупності усі досліджені докази та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення суми боргу, враховуючи доведеність обставин укладення договору позики (що підтверджується розпискою), суд вважає, що майнові права та інтереси позивача порушуються відповідачем, шляхом не виконання зобов`язання за договором позики, неповернення суми боргу, а тому суд задовольняє даний позов.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 9605,00 гривень.
Керуючись ст.ст.4, 12, 82, 89, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.15, 526, 598, 599, 610, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) грошові кошти за розпискою в розмірі 127000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, станом на день подання позовної заяви, становить 3 154 680 (три міліонна сто п`ятдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок та судових витрат в сумі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І. В. Зубчук