Справа № 308/9310/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 та його представника, адвоката Тирпак А.В., до ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» про захист прав споживачів, - визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 та його представник, адвокат Тирпак А.В., звернулись до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» про захист прав споживачів, - визнання недійсним кредитного договору.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 4,5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 02.12.2019 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі «Товариство»), в особі директора Андронікової О.О., що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та ОСОБА_1 , паспорт номер НОМЕР_1 , виданий органом видачі 2110, податковий номер НОМЕР_2 (далі - «Позичальник»), з другої сторони, разом по тексту -«Сторони», уклали цей Договір № 805193447 від 02.12.2019 року Згідно Додатку №1 до Кредитного договору сума кредиту становить 3500 гривень.

Позивач зазначає, що згідно пункту 1.5. даного Договору з урахуванням положень п.1.4 Договору Позичальник сплачує Товариству проценти за користування Кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 3,65 (три цілих шістдесят п`ять сотих) відсотків річних.

За твердженням позивача, даний кредит ОСОБА_1 отримував на сайті https://moneyveo.ua де позивач пройшов процедуру інтернет заповнення даних та отримав грошові кошти у сумі 3.500грн. На вищевказаному сайті процентна ставка вказана 0,01%, що не відповідає умовам вищевказаного Договору. Даний договір ОСОБА_1 не підписував, Договір був відісланий на електронну адресу ОСОБА_1 після заповнення всіх анкетних даних.

Згідно кредитного договору №805193447 від 02.12.2019 р., копія якого додана до матеріалів справи, «п.1.4 Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у розмірі 0,01 процентів від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом (далі - «Процентна ставка»), починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту до закінчення строку Кредиту, визначеного в п.1.3. цього Договору. П.1.5 З урахуванням положень п.1.4 Договору Позичальник сплачує Товариству проценти за

користування Кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 3,65 (три цілих шістдесят п`ять сотих) відсотків річних.»

За умов що кредит був наданий під 0,01 % за кожен день користування кредитом, в свою чергу становить 3,65 % річних.

З огляду на вказане позивачу слід навести обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в цій частині з дотриманням вимог статті 175 ЦПК України.

Крім того, звертаючись з позовом до суду, позивач вказав, що відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Системний аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» доводить, що для обґрунтування підстав застосування ч.5 ст.28 ЦПК України щодо альтернативної підсудності позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права саме споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

У ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено основні права громадян як споживачів. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положеннями ст.3 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування. Цей Закон не поширюється на, зокрема, договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Станом на 01 січня 2019 року мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 4173 грн..

Тобто, згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п 1.2 договору №805193447 від 02.12.2019 року, кредит надавався строком на 30 календарних днів.

За змістом п. 22 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно змісту договору №805193447 від 02.12.2019 року, метою його укладення було надання грошових коштів на умовах фінансового кредиту, згідно п.1.1. «без конкретної споживчої мети», тобто позивачу було надано фінансовий, а не споживчий кредит.

За таких обставин, вказаний кредитний договір від 02.12.2019 року не є договором про надання споживчого кредиту, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про захист прав споживачів", і як наслідок визначення підсудності справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача в порядку ч.5 ст.28 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як убачається з матеріалів справи, місцезнаходженням ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", як юридичної особи, є м.Київ, вул.Лейпцизька, буд. 15, літера Б.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Однак в додатку до позовної заяви додано лише копію, паспорту (ID картка): запис №897, документ №001065380, дата видачі: 01.10.2020 р., орган, що видав: 2110, дійсний до: 10.10.2021 р.; однак вказаний документ не містить відомостей про зареєстроване місце проживання/перебування позивача.

Таким чином, вказана обставина, а саме відомості про місце проживання чи перебування споживача має визначальне значення для вирішення питання про підсудність справи у даній категорії.

Вказані обставини дають підстави прийти до висновку, що позивачем подано позовну заяву немайнового характеру, за яку відповідно до Закону України «Про судовий збір» справляється судовий збір.

Так, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як визначено у ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з 1 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102 грн. 00 коп.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду та ним заявлено вимогу немайнового характеру, позивач до позовної заяви повинен додати документ про сплату судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп..

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів УК у м.Ужгороді/м.Ужгород/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38015610; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0007002; Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст. 175 ЦПК України.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 185, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та його представника, адвоката Тирпак А.В., до ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали. Роз`яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош