Ухвала

19 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 756/10183/16-ц

провадження № 61-6108сво19

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Крата В. І., Синельникова Є. В., Червинської М. Є.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заїзжай Катерина Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петченко Юрій Арсентійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року у складі судді Васалатія К. А. та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заїзжай К. М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петченко Ю. А., про визнання заповіту недійсним (нікчемним), скасування та виключення зі спадкового реєстру запису про державну реєстрацію заповіту.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй частку у квартирі АДРЕСА_1 .

Указана квартира свого часу належала на праві приватної власності її бабі - ОСОБА_4 та дідові - ОСОБА_4 у рівних частках. Після смерті діда право на спадкування належної йому 1/2 частки квартири отримали її батько - ОСОБА_5 та баба - ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5 , спадщину після смерті якого прийняли: вона, дружина батька - ОСОБА_3 та мати батька - ОСОБА_4 .

За життя баба та дід мали намір переоформити право власності на квартиру на свого єдиного сина - ОСОБА_5 шляхом укладення договору дарування, однак він помер раніше за свою матір. ОСОБА_4 неодноразово стверджувала, що квартиру та все інше належне їй на момент смерті майно має успадкувати саме вона, як єдина онука.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Позивач зазначала, що 06 квітня 2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петченко Ю. А. із заявою про прийняття спадщини після смерті баби та дізналася, що 10 лютого 2016 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все належне майно ОСОБА_2 .

При складанні та посвідченні заповіту від імені ОСОБА_4 були допущені порушення щодо його форми та порядку посвідчення, зокрема заповіт підписаний не власноручно заповідачем, а ОСОБА_6 , за відсутності підстав, передбачених частиною четвертою статті 207 ЦК України, що унеможливлювали підписання тексту заповіту заповідачем, оскільки похилий вік не є хворобою або фізичною вадою, що унеможливлює підписання заповіту власноручно заповідачем, одним із свідків у заповіті зазначена ОСОБА_7 , яка не могла прочитати заповіт, оскільки не володіє державною мовою, а сам текст заповіту складений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заїзжай К. М. спільно з особою, яка не мала на це відповідних повноважень - ОСОБА_6 .

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заїзжай К. М. не мала правових підстав для посвідчення заповіту ОСОБА_4 та здійснення його реєстрації у Спадковому реєстрі 10 лютого 2016 року, оскільки заповідач станом на дату посвідчення заповіту та його реєстрації у Спадковому реєстрі не сплатила державного мита за вчинення нотаріальної дії. Згідно з наявною у матеріалах нотаріальної справи квитанцією, оплата за реєстрацію заповіту ОСОБА_4 була здійснена

22 лютого 2016 року, тобто вже після смерті спадкодавця.

Ураховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд: визнати недійсним (нікчемним) заповіт ОСОБА_4 , складений 10 лютого 2016 року на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заїзжай К. М., зареєстрований у реєстрі за № 102; скасувати та виключити зі Спадкового реєстру запис про державну реєстрацію зазначеного заповіту, як такого, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оспорюваний заповіт відповідає внутрішній волі заповідача, складений та посвідчений нотаріусом з дотримання вимог законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, і порушень при його посвідченні не встановлено, а позивач не довела належними та допустимими доказами підстав нікчемності заповіту.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 рокузалишено без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. Сама по собі відсутність вказівки у посвідчувальному написі нотаріуса на причину, з якої текст заповіту не міг бути підписаний заповідачем особисто, за встановлених обставин неможливості підписання заповіту ОСОБА_4 , яка на момент складення заповіту була людиною похилого віку, що підтверджується підписами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не свідчить про дефект форми заповіту та його недійсність. Посилання в апеляційній скарзі на несплату державного мита за посвідчення заповіту не є правовою підставою для визнання заповіту недійсним, оскільки не спростовують волевиявлення ОСОБА_4 залишити спадкове майно ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на оскаржувані судові рішення, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. від 03 квітня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року, відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року, витребувано матеріали цивільної справи № 756/10183/16-ц з Оболонського районного суду м. Києва. Надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу та надано строк для подання відзиву.

10 квітня 2019 року цивільна справа № 757/4383/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 квітня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 і матеріали цивільної справи № 756/10183/16-ц передано на розгляд судді-доповідачу Усику Г. І.

23 березням 2020 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду № 801/0/226-20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи в частині заміни суддів, які не входять до складу постійної колегії суддів.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року справу прийнято до розгляду та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні її позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою витяги з журналу обліку викликів нотаріуса за межі державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву чи робочого місця (контори) приватного нотаріуса, з яких убачається, що оспорюваний заповіт був складений заздалегідь, до прибуття нотаріуса у квартиру за місцем проживання заповідача, оскільки в цілому на його посвідчення, включаючи час, витрачений на дорогу, було витрачено 15 хвилин, що ставить під сумнів дійсність волевиявлення спадкодавця. Суди неправильно застосували до спірних правовідносин положення частини четвертої статті 207 ЦК України, оскільки чинне законодавство не передбачає підписання правочину іншою особою за дорученням людини похилого віку, оскільки сам по собі похилий вік не є фізичною вадою або хворобою, що унеможливлює підписання заповіту заповідачем.

Висновок апеляційного суду про те, що несплата державного мита за посвідчення заповіту не є правовою підставою для визнання заповіту недійсним є помилковим, оскільки у випадку невнесення особою, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії встановлених законодавством платежів, відповідно глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус мав відмовити у вчиненні нотаріальної дії.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_9 , подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильних висновків, про те, що складення оспорюваного заповіту та його посвідчення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заїзжай К. М. відбулося з дотриманням норм діючого законодавства України, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Баба позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , була власником 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Власником 1/2 частини квартири був батько позивачки - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 10).

ОСОБА_2 здійснюва догляд за ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (т. 1, а.с. 9).

06 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті баби - ОСОБА_4 (т. 1, а.с.192).

15 лютого 2016 року заяву про прийняття спадщини за заповітом до натіруса подала ОСОБА_2 (т. 1, а.с.172).

10 лютого 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заїзжай К. М. посвідчено заповіт ОСОБА_4 , за яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 (т. 1, а.с.177).

У заповіті зазначено, що у зв`язку з похилим віком ОСОБА_4 на її прохання та за її дорученням текст заповіту підписано ОСОБА_6 у присутності двох свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними заповідачем свідками (т. 1, а.с.177).

Заповіт записаний зі слів ОСОБА_4 та на прохання заповідача дію вчинено за адресою: АДРЕСА_2 . Особи заповідача, свідків, ОСОБА_6 , яка підписала заповіт, встановлено, їх дієздатність перевірено (т. 1, а.с.177).

Згідно змісту заповіту ОСОБА_4 від 10 лютого 2016 року та витягу із Спадкового реєстру № 58561286 про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі за № 102, спадкодавець ОСОБА_4 заповіла, а спадкоємець ОСОБА_2 прийняла спадщину, до якої входить квартира АДРЕСА_1 (т. 1, а.с.178).

Підстави та мотиви передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року про передачу справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду мотивована тим, що колегія суддів Першої судової палати не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання оспорюваного заповіту нікчемним (недійсним) з підстав, зазначених у судових рішеннях.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу, що, крім похилого віку, заповідача в оспорюваному заповіті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заїзжай К. М. не зазначено фізичних вад або хвороб спадкодавця, що унеможливлювало б їй особисто прочитати та підписати заповіт, а тому зазначений заповіт є таким, що складений з порушенням вимог щодо його посвідчення, а, отже, є нікчемним в силу закону (частина перша статті 1257ЦК України).

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04 квітня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19), визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є ефективним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Аналогічний за змістом правовий висновок, викладений колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 473/1584/16-ц (провадження № 61-8101св18).

Разом з тим Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду встановив наявність іншого, протилежного за змістом висновку щодо застосування тих самих норм права у подібних правовідносинах, сформульованого та викладеного в раніше ухваленому рішенні суду касаційної інстанції.

У постанові Верховного Суду у складі колегії судів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2018 року у справі 0910/1403/2012-ц (провадження № 61-2900св18) колегія суддів дійшла іншого висновку про застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме, що відсутність вказівки у посвідчувальному написі нотаріуса на причину, з якої текст заповіту не міг бути підписаний заповідачем особисто, за умови підтвердження підписами свідків такого волевиявлення заповідача, не свідчить про дефект форми заповіту, а, отже, не є підставою для визнання його недійсним.

На підставі вказаного, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що оскільки наведені приклади свідчать про застосування судом касаційної інстанції різного підходу до вирішення справ, що випливають з одних і тих правовідносин, у яких один і той самий предмет спору, і які врегульовані одними і тими самими нормами матеріального права у подібних правовідносинах у порядку, встановленому частинами першою-другою статті 403 ЦПК України, викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці їх розгляду Верховним Судом та відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2018 року у справі № 0910/1403/2012-ц (провадження № 61-2900св18).

2. Мотивувальна частина

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали касаційних скарг та мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не знаходить підстав для прийняття справи до свого розгляду.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У частині другій статті 403 ЦПК України встановлено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Тлумачення наведеної норми процесуального права свідчить про те, що на розгляд об`єднаної палати може бути передана справа, якщо в аналогічній (подібній) справі викладено інший висновок щодо застосування норми права. Подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за їхніми елементами: суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що у цій справі відсутній предмет (об`єкт) для розгляду справи об`єднаною палатою, оскільки розгляд справи, в якій відсутній функціонал (компетенційні повноваження) для об`єднаної палати, є судом, який не встановлений законом.

Так, у справі, яка передана на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, та у справі, від висновку якого пропонується відступити, подібність правовідносин не вбачається.

При цьому у справі № 756/10183/16-ц встановлено, що у заповіті зазначено, що у зв`язку з похилим віком ОСОБА_4 на її прохання та за її дорученням текст заповіту підписано ОСОБА_6 у присутності двох свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними заповідачем свідками (т. 1, а.с.177).

Це є встановленою судами фактичною обставиною у цій справі, а в іншій справі фактичні обставини абсолютно інші, що виключає подібність правовідносин згідно зі статтями 207, 1247 і 1257 ЦК України.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у зв`язку відсутністю предмета (об`єкта) для перегляду.

Керуючись статтями 403, 404, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд

у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Повернути справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заїзжай Катерина Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петченко Юрій Арсентійович, ОСОБА_3 , про визнання заповіту недійсним (нікчемним), скасування та виключення зі спадкового реєстру запису про державну реєстрацію заповіту на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник Б. І. Гулько В. І. Крат Є. В. Синельников М. Є. Червинська