Провадження № 2-др/522/48/20
16 жовтня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Лисенко А.О.,
розглянувши у судовому засіданні матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,
До Приморського районного суду м. Одеси 05.08.2020 року надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
Із 03.08 по 04.09.2020р. суддя перебувала у відпустці, матеріали заяви отримала 07.09.2020р..
Ухвалою суду від 07.09.2020 року заяву було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.09.2020 року.
Через неявку сторін 18.09.2020 року розгляд справи був відкладений 13.10.2020 року.
У судове засідання 13.10.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.
Представника заявника у заяві про ухвалення додаткового рішення суду просив питання про стягнення витрат на правову допомогу просив вирішити питання за їх відсутності.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 16.10.2020 року.
Так, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.
Згідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення заяви виходячи з наступного.
Судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 22 липня 2020 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, за яким позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 :
- заборгованість за договором позики від 10.05.2017 року у розмірі 5 000,00 дол. США (п`ять тисяч дол.. США 00 центів),;
- 3% річних від простроченої суми заборгованості за період із 02.09.2017 року по 02.11.2018 року у розмірі 175, 48 дол. США (сто сімдесят п`ять дол.. США 48 центів);
- 3 % (проценти) річних шляхом їх нарахування на основну суму заборгованості 5000 дол. США за кожний день прострочення, починаючи з 01 січня 2019 року до моменту належного виконання цього рішення;
- витрати по сплаті судового збору у розмірі 1477,00 грн.
В іншій частині вимог відмовлено.
Відповідно до ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані із розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.
Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Орез В.П. 02.11.2018 року було укладено договір про надання правової допомоги.
До позовної заяви було долучено вказаний договір про надання правової допомоги від 02.11.2018 року (а.с.7-8), згідно якого адвокат Орез В.П. зобов`язався надати в інтересах ОСОБА_2 правову допомогу у представництві інтересів клієнта перед усіма фізичними, юридичними особами у спорі з ОСОБА_3 про стягнення боргу.
Згідно опису виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом та таких, що мають бути виконанні за договором від 09.11.2018р. із ОСОБА_2 (а.с.9), адвокат виходив із наступного оцінки робіт:
- вивчення усіх наявних у клієнта документів, пов`язаних зі справою 1год. - 500 грн.;
- підготовка попереднього плану дій на досягнення позитивного результату по справі 1год. 500 грн.;
- підготовка проекту позову 4 год. 4000 грн.;
- роздруківка, складання позову, завірення копій доказів, подання позову до суду 2 год. 1000 грн.;
- введення вказаної справи у суді 1ї інстанції: участь у судових засіданнях, подання клопотань, висловлювання думки щодо заяв, клопотань інших учасників справи 1 год. - 1000 грн.;
- отримання повного тексту судового рішення: складання та подання заяви, отримання документу 1 год. 500 грн..
До позову також було долучено квитанцію до прибуткового касового ордеру від 09.11.2018 року на суму 10 000 грн. (а.с.2).
При цьому суд зауважує що представник не звертався до суду з заявою про видачу копії рішення суду, а навпаки рішення суду було направлено шляхом відправлення через відділення пошти, і сам адвокат вказує на те, що дізнався про нього з ЄДРСР.
Також, представником заявника 23.03.2020 року було подано до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність та додатково просив вирішити питання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн. (а.с.169). Вказував, що докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Представник заявника 05.08.2020 року надав до суду договір про надання правової допомоги від 03.11.2018 року (а.с.209), згідно якого адвокат Орез В.П. зобов`язався надати в інтересах ОСОБА_2 правову допомогу у представництві інтересів клієнта перед усіма фізичними, юридичними особами у спорі з ОСОБА_3 про стягнення боргу.
Згідно п.2.1 даного договору, обсяг правової допомоги та розмір гонорару визначається сторонами додатково залежно від обставин справи, потреб клієнта в цьому, важливості справи для клієнта із розрахунку: 1 год. роботи 1 000 грн. та остаточно визначається сторонами після виконання Договору у додатку.
Згідно додатку від 28.07.2020 року до Договору від 03.11.2018 року (опис виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом), загальна вартість наданих та отриманих робіт (послуг) склала 13 000 грн. та складається з наступного:
- вивчення усіх наявних у клієнта документів, пов`язаних зі справою, підготовка попереднього плану дій на досягнення позитивного результату по справі, в тому числі збір доказів, консультування з усіх питань, надання рекомендацій - 1 год. 1000 грн.;
- підготовка проекту позову, його узгодження з клієнтом, роздрукування, складання позову, завірення копій доказів, подання позову до суду 2, 5 год. 2 500 грн.;
- ведення вказаної справи у суді 1-ї інстанції: участь у судових засіданнях (сумарно з 2018 року по 2020 рік) - 2.5 год. - 2500 грн.;
- підготовка та подання клопотання від 14.12.2018р. про розгляд справи за відсутності позивача 1 год. 1000 грн.;
- підготовка та подання клопотання від 24.01.2019р. про розгляд справи за відсутності позивача 1 год. 1000 грн.;
- підготовка та подання клопотання від 24.06.2019р. про витребування зразків, відмові у клопотаннях відповідача 1,5 грн. 1500 грн.;
- підготовка та подання клопотання від 02.08.2019р. про ознайомлення зі справою, ознайомлення з матеріалами справи, отримання фотокопій 1 год. 1000 грн.;
- підготовка та подання клопотання від 10.10.2019р. про повторний авторозподіл справи 0,5 год. 500 грн.;
- підготовка та подання клопотання від 19.11.2019р. про витребування зразків-1 год.-1000 грн.;
- підготовка та подання клопотання від 23.03.2020р. про розгляд справи за відсутності позивача, долучення доказів викликів в засідання відповідача та ін.. 1год. 1000 грн..
Також представником заявника було подано до суду квитанцію до прибуткового касового ордеру від 30.07.2020 року на суму 13 000 грн. (а.с.208).
При цьому суд зауважує що подання такого клопотання адвокатом про направлення справи на повторний авторозподіл не мало потреби та повторний авторозподіл було здійснено в незалежності від такої заяви а на підставі розпорядження керівника апарату суду від 24.10.2019р. №2550/19.
Отже, суд вбачає, що фактично на підтвердження надання правової допомоги ОСОБА_2 з вирішення спору з ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики адвокатом Орез В.П. було надано до суду два договору (один датований 02.11.2018 року та другий датований 03.11.2018 року).
Між тим, суд вбачає, що згідно додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги від 02.11.2018 року (п.3), у разі збільшення обсягу та/або виду правової допомоги, яких потребує клієнт, що є підставою для зміни розміру гонорару (необхідність надання іншої допомоги, ведення справи в судах апеляційної та/або касаційної інстанцій, органах примусового виконанні рішень тощо), сторони мають укласти відповідні додатки для надання такої допомоги.
Суд вбачає, що договір від 03.11.2018 року не є додатком до договору від 02.11.2018 року, а є окремим договором про надання правової допомоги, в якому між тим визначено інша вартість послуг адвоката (за розрахунок за 1 годину праці взято 1000 грн., а в договорі від 02.11.2018 року 500 грн..).
Зважаючи, за викладене, суд приймає до уваги умови договору, який був укладений сторонами раніше за датою, тобто від 02.11.2018 року та який був в матеріалах справи до моменту проголошення рішення по справі.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи суд ураховує таке.
Суд вважає, що витрати щодо надання правової допомоги на суму 10 000 грн. згідно договору віл 02.11.2018 року є обґрунтованими.
Між тим, відповідно до ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані із розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оцінюючи наявні у справі докази, враховуючи вимоги діючого законодавства, а також те, що позов задоволено частково, суд доходить висновку, що судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У своїй позовній заяві ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 кошти у загальному розмірі 5250 дол. США та 3% (проценти) річних від простроченої суми боргу 5000 дол. США згідно ч.2 ст. 625 ЦПК до моменту виконання рішення суду.
У свою чергу, судом були задоволенні вимоги на загальну суму 5 175, 48 дол. США та 3 % (проценти) річних шляхом їх нарахування на основну суму заборгованості 5000 дол. США за кожний день прострочення, починаючи з 01 січня 2019 року до моменту належного виконання цього рішення. Тобто позов задоволено на 98,6 % (5175 дол. США х 100% /5250 дол. США).
Із приводу строків звернення, суд вбачає, що рішення по справі було винесено за відсутності сторін, матеріали справи містять докази отримання поштової судової кореспонденції з рішенням суду лише 26.08.2020 року. Отже, суд приймає до уваги посилання представника позивача про ознайомлення з рішенням суду 27.07.2020 року (дати оприлюднення рішення суду в ЄДРСР), заяву про ухвалення додаткового рішення направлено до суду 03.11.2018 року), а отже суд вбачає, що у межах 5-денного строку, передбаченого ст. 141 ЦПК України.
За викладених обставин, суд вбачає, зо представником заявника процесуальні строки звернення до суду дотримані.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10-13,43, 44, 76-82, 89, 133, 137, 141, 246, 247, 258-259, 263-265, 270, 272, 352, 354, 355 ЦПК України, -
Постановити у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, додаткове рішення наступного змісту:
Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9860 грн. (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят гривень 00 копійок).
На додаткове рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси .
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 16.10.2020 року.
Суддя Домусчі Л.В.