печерський районний суд міста києва
Справа № 2-246/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Московенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Києві цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Гненого Дмитра Анатолійовича про примусове проникнення до житла боржника у межах виконавчого провадження № 57490412, -

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Гнений Д.А. звернувся до суду із поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення опису та арешту рухомих речей, що знаходяться в квартирі для їх подальшої реалізації з метою задоволення вимог стягувача, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Подання обґрунтоване тим, що боржник ОСОБА_1 добровільно не виконує рішення і не надає можливості приватному виконавцю здійснити опис рухомих речей в квартирі в рахунок погашення боргу, з метою своєчасного та повного виконання рішення, не являється без поважних причин за викликом державного виконавця.

В судове засідання приватний виконавець не з`явися, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, подання підтримав, просив задовольнити.

За правилами ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича перебуває відкрите виконавче провадження № 57490412 з примусового виконання виконавчого листа № 2-246/2011 від 03 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму за договором позики від 09 квітня 2009 року у розмірі 995 370,00 гривень суму з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 255 151,32 гривень та неустойку в розмірі 3 000 000,00 гривень 1 700,00 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпеченя розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) 22 жовтня 2018 року приватним виконавцем Гненним Д. А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанов надіслано на адреси сторін рекомендованим листом зі зворотнім повідомлення про вручення за вих. №№ 101 та 106.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження з метою виявлення доходів боржника до ДПС та ПФУ надіслані електронні запити.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», одночасно з відкриттям виконавчого провадження винесено постанови про арешт майна та коштів боржника, із внесенням записів до відповідних реєстрів обтяжень (до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 17127096 та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 28486077) та до відповідних банківських установ для виконання, боржнику - до відома.

23 жовтня 2018 року з метою виявлення майна боржника, що зареєстроване за останнім на праві власності, місця його реєстрації до реєстраційних органів України надіслані відповідні запити.

Згідно з електронною відповіддю ПФУ № від 22 жовтня 2018 року про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію не знайдено.

Згідно з електронною відповіддю ПФУ № від 22 жовтня 2018 року про осіб-боржників, які отримують пенсії - інформацію не знайдено.

Згідно з електронною відповіддю ДФС № від 24 жовтня 2018 року про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб - інформація в ДРФО відсутня.

Згідно з електронною відповіді ДФС № від 23 жовтня 2018 року про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями - фізичну особу підприємця припинено.

Виходом приватного виконавця з метою перевірки майнового стану боржника за адресою: АДРЕСА_1 , з`ясовано, на неодноразові дзвінки двері квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт приватного виконавця.

31 жовтня 2018 року на адресу боржника надіслано вимогу за вих. №171/01-29 з`явитися на прийом до приватного виконавця, з проханням надати перелік документів щодо сплати заборгованості.

Вимогу приватного виконавця за вих № 171/01-29 від 31 жовтня 2018 року боржником проігноровано, на прийом Боржник не з`явилася, що підтверджується актом приватного виконавця.

Згідно з відповіддю Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, боржник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

06 листопада 2018 року боржник не з`явилася до приватного виконавця та не надала запитуваних документів та пояснень щодо виконання рішення, що підтверджується актом приватного виконавця.

06 листопада 2018 року на адресу боржника повторно надіслано вимогу приватного виконавця з`явитися на прийом 13.11.2018 за вих. № 187/01-29.

13 листопада 2018 року боржник не з`явилася до приватного виконавця та не надала запитуваних документів та пояснень щодо виконання рішення, що підтверджується актом приватного виконавця.

13 листопада 2018 року на адресу боржника втретє надіслано вимогу приватного виконавця з`явитися на прийом 20.11.2018 за вих. № 248/01-29.

20 листопада 2018 року боржник знову не з`явилася до приватного виконавця та не надала запитуваних документів та пояснень щодо виконання рішення, що підтверджується актом приватного виконавця.

26 листопада 2018 року надійшла відповідь від Регіонального сервісного центру в м.Києві щодо зареєстрованих транспортних засобів на праві власності, у відповідності з даними автоматизованої інформаційної системи МВС за боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - не зареєстровано.

27 листопада 2018 року на адресу боржника в котре надіслано вимогу приватного виконавця з`явитися на прийом 04 грудня 2018 року за вих. № 323/01-29.

04 грудня 2018 року боржник не з`явилася до приватного виконавця та не надала запитуваних документів та пояснень щодо виконання рішення, що підтверджується актом приватного виконавця.

18 січня 2019 року під час виходу приватного виконавця за адресою АДРЕСА_1 , двері відкрив чоловік, який відмовився назватися та повідомив що боржник дійсно мешкає за вказаною адресою та прийняв виклик приватного виконавця на 22 січня 2019 року під розписку для передачі боржниці.

22 січня 2019 року боржниця за викликом вчергове не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Відповідно до відповідей, що надійшли на адресу від банківських установ, коштів для задоволення вимог для виконання виконавчого документа в повному обсязі не достатньо.

Вся кореспонденція, що надіслана на адресу боржника, повернулась за зворотною адресою, з відміткою поштового відділення, а саме: «за закінченням встановлено строку зберігання».

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Крім того, актами приватного виконавця неодноразово зафіксовано факт відсутності доступу до нерухомого майна, що належить боржнику з метою вишукування іншого рухомого майна на яке можливо звернути стягнення. Такі обставини створюють передумови для застосування приватним виконавцем права передбаченого ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

У виконавчому документі зазначено адресу боржника, а саме: АДРЕСА_1 .

Також, за даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві, боржниця зареєстрована за вказаною адресою.

В результаті вжитих приватним виконавцем заходів, зокрема, неодноразовими виходами, встановлено, що боржниця за вказаною у виконавчому документі адресою, а саме, АДРЕСА_1 зареєстрована з 21 жовтня 2003 року та фактично мешкає на даний час, що також підтверджується наявними відеоматеріалами та поясненнями сусідів.

Таким чином, існує необхідність встановлення майнового стану за місцем проживання боржника, а саме, за адресою АДРЕСА_1 , з метою проведення опису та арешту рухомих речей, що знаходяться в квартирі для їх подальшої реалізації з метою задоволення вимог стягувача, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

За наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи виконавець має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

За правилом ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Питання про примусове проникнення до житла повинно вирішуватися не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункту 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Враховуючи те, що державним виконавцем вжито всі можливі заходи щодо виконання рішення суду, боржник свідомо ухиляється від свого обов`язку, звернути стягнення в будь-якому іншому порядку не представилось можливим, то суд приходить до висновку про надання дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до житла відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ст.ст. 3, 8, 9, 21, 30, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1-23, 353, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання задовольнити.

Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу міста Київ Гненому Дмитру Анатолійовичу на примусове проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення, а у випадку відсутності особи в судовому засіданні з дня отримання копії цієї ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. А. Писанець