Справа №344/9623/17
Провадження №22-ц/4808/1012/20
Провадження №22-ц/4808/1013/20
Головуючий у І інстанції Шамотайло О.В.
Головуючий у І інстанції Татарінова О.А.
Суддя-доповідач Томин О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену суддею Шамотайлом О.В. 7 травня 2020 року в м. Івано-Франківську, та на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену суддею Татаріновою О.А. 3 липня 2020 року в м. Івано-Франківську у справі за заявами ліквідатора Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Седлецького Олександра Валентиновича та ОСОБА_1 про роз`яснення заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - арбітражний керуючий Седлецький Олександр Валентинович, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2018 року позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - арбітражний керуючий Седлецький О.В., про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста по збуту Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 29 червня 2017 року. Стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2017 року по 13.03.2018 року у розмірі 53858,64 грн. з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів. Стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2016 року по 29.06.2017 року у розмірі 32027,87 грн. та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 8701,44 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 5707,97 грн. звернуто до негайного виконання. Стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в користь держави судовий збір в розмірі 1280,00 грн.

Ліквідатор Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Седлецький О.В. 14.04.2020 року звернувся в суд із заявою про роз`яснення вказаного судового рішення, яку мотивував тим, що постановою Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №359/10023/16-ц викладено правову позицію щодо утримання прибуткового податку із визначених судом сум заробітку, які належать до виплати працівнику. Верховний суд зазначив, що основні моменти стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати. Зокрема, відповідно до Порядку під час обчислення середньої заробітної плати включаються: основна зарплата, доплати і надбавки, премії, винагорода за підсумком річної роботи за вислугу років. Усі виплати включаються до розрахунку середньої заробітної плати в тому розмірі у якому їх нараховано, без виключення сум відрахування на податки та стягнення аліментів. Верховний суд дійшов висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, розраховуються без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку повинен нарахувати роботодавець під час виконання відповідного судового рішення. Тобто суд під час вирішення питання про призначення суми вказує суму без відрахування з неї податків і зборів. При цьому в резолютивній частині рішення обов`язково має бути зазначено, що суму зазначено без утримання податку. Стягнення і сплата прибуткового податку покладаються на роботодавця, який самостійно розраховує суму податкових відрахувань і зменшує суму, призначену судом, на суму нарахованих податків.

Просив роз`яснити заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2018 року щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2017 року по 13.03.2018 року у розмірі 53858,64 грн. та стягнення заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2016 року по 29.06.2017 року у розмірі 32027,87 грн. та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 8701,44 грн., чи підлягають такі стягненню з врахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 7 травня 2020 року в задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду відмовлено.

ОСОБА_1 18.05.2020 року також звернувся до суду із заявою про роз`яснення заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2018 року, яку мотивував тим, що арбітражний керуючий Седлецький О.В. направив йому листа від 21.02.2019 року №02-04/39 про визнання його кредитором по справі з грошовими вимогами в розмірі 94587,95 грн. Проте, зазначена сума грошової вимоги не відповідає рішенню суду, оскільки розрахована невірно і оподаткована двічі. Згідно рішення суду оподаткуванню підлягає тільки сума 53858,64 грн., тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2017 року по 13.03.2018 року. Сума ж заборгованості по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку взята згідно наданої копії розрахункового листка за травень 2017 року на кінець місяця і є такою, що вже оподаткована.

З огляду на наведене просив роз`яснити заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2018 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 40729,31 грн. Чи підлягає вказана сума оподаткуванню? А також чи загальна сума грошової вимоги без оподаткування складає 100295,92 грн.?

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 3 липня 2020 року в задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає дані ухвали суду незаконними, постановленими за неповного з`ясування обставин справи, з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що при визначенні розміру заборгованості по заробітній платі суд брав до уваги надану позивачем копію розрахункового листка за травень 2017 року, згідно якого на кінець місяця до виплати позивачу належить 26466,28 грн. Дана сума складається з окладу, доплати до окладу, талонів харчування, індексації зарплати, за вирахуванням утриманих податків та зборів в розмірі 1280,49 грн. (військовий збір та податок на дохід фізичних осіб). Тобто, приймаючи рішення про стягнення з відповідача загалом суми 40729,31 грн., суд уже виключив усі обов`язкові податки і збори. Однак арбітражний керуючий в частині виплати заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 40729,31 грн. допустив подвійне стягнення обов`язкових податків та зборів, що є протиправним згідно Конституції України.

Посилається на те, що в аналогічних справах його колег до відповідача суд роз`яснював рішення суду.

Крім того вказує, що 28.07.2020 року йому стало відомо, що арбітражний керуючий також звертався до суду із заявою про роз`яснення рішення суду, у чому йому було відмовлено ухвалою Івано-Франківського міського суду від 7 травня 2020 року.

З огляду на наведені обставини просить скасувати узвали Івано-Франківського міського суду від 7 травня 2020 року та від 3 липня 2020 року та задовольнити заяву про роз`яснення рішення суду.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце слухання справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в роз`ясненні рішення суду в ухвалі Івано-Франківського міського суду від 07.05.2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що з тексту заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2018 року вбачається, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2017 року по 13.03.2018 року у розмірі 53858,64 грн., заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2016 року по 29.06.2017 року у розмірі 32027,87 грн. та компенсація за невикористану відпустку у розмірі 8701,44 грн. визначені судом без віднімання судом податків та зборів чи будь-яких інших обов`язкових платежів та внесків. Зазначив, що всі податки і збори із вказаних сум повинен нарахувати роботодавець під час виконання судового рішення. Відтак, в цій частині резолютивна частина заочного рішення від 13 березня 2018 року викладена в чіткій та зрозумілій формі та не допускає декілька варіантів тлумачення.

Відмовляючи в роз`ясненні рішення суду в ухвалі Івано-Франківського міського суду від 03.07.2020 року, суд першої інстанції посилався на відмову в роз`ясненні рішення суду ухвалою Івано-Франківського міського суду від 07.05.2020 року.

Проте, погодитися з такими висновками апеляційний суд не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Роз`яснення рішення - це спосіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення у більш ясній і зрозумілій формі.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Звертаючись до суду із заявами про роз`яснення рішення суду, арбітражний керуючий Седлецький О.В. та ОСОБА_1 посилалися на незрозумілість резолютивної частини рішення щодо його виконання, оскільки судом не зазначено чи підлягає оподаткуванню заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2016 року по 29.06.2017 року у розмірі 32027,87 грн. та компенсація за невикористану відпустку у розмірі 8701,44 грн.

Як вбачається із заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 13.03.2018 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді провідного спеціаліста по збуту Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 29 червня 2017 року. Вирішено стягнути з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2017 року по 13.03.2018 року у розмірі 53858,64 грн. з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів, заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2016 року по 29.06.2017 року у розмірі 32027,87 грн. та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 8701,44 грн.

При цьому апеляційним судом встановлено, при визначенні заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2016 року по 29.06.2017 року та компенсації за невикористану відпустку суд першої інстанції керувався копією розрахункового листка за травень 2017 року, згідно якого до виплати ОСОБА_1 належало 26466,38 грн., тобто вже з урахуванням утриманих податків і зборів (а.с. 26), а також середньоденної заробітної плати в сумі 292,71 грн., яка попередньо визначено судом з індивідуальних відомостей про застраховано особу ПФУ (а.с. 37-39), тобто без урахування податків і зборів.

Разом з тим, судом першої інстанції в резолютивній частині заочного рішення не зазначено чи слід відраховувати із вказаних сум встановлені законодавством податки і платежі.

Згідно ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувані ухвали щодо відмови у роз`ясненні судового рішення, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до постановлення помилкових ухвал, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвали суду підлягають скасуванню із направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвали Івано-Франківського міського суду від 7 травня 2020 року та від 3 липня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 10 вересня 2020 року.