Провадження № 22-ц/812/1458/20 Доповідач апеляційної інстанції-Тищук Н.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Миколаїв

справа № 484/1420/20-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 2 липня 2020 року суддею Медведєвою Н.А. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 3 березня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву без номеру про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг а також тарифами банку складають між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. Згідно цієї заяви відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

Посилаючись на порушення умов кредитного договору та виникнення станом на 24 березня 2020 року кредитної заборгованості, банк просив стягнути з ОСОБА_1 25 197, 55 грн., з яких 13 071, 19 грн. заборгованості за тілом кредиту, 5 438, 72 грн. за відсотками, 5 011, 57грн. пені, та штрафи 500 грн. фіксована частина та 1 176, 07грн. процентна складова.

Відповідачка участі у судових засіданнях не приймала, своєї думки стосовно позову не висловила.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 липня 2020 року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 13 071, 19 грн. заборгованості за тілом кредиту та 1 090, 41 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі банк просив скасувати рішення в частині не задоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 5 438, 72 грн., посилаючись на підписання позичальницею договору про приєднання та активне користування кредитними коштами. Крім того суд, в порушення вимог статі 1048 ЦК України, не стягнув заборгованість за відсотками, помилково посилавшись на правовий висновок Верховного Суду у справі № 342/180/17, постановлений у справі з іншими обставинами, а також не застосував інші правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду.

Рішення суду в частині задоволення позову сторонами не оскаржено.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 3 березня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В заяві зазначено, що позичальниця згодна з тим, що її заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг. Позичальниця ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами, а також Тарифами, які були їй надані в письмовому вигляді.

В матеріалах справи міститься довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписана позичальником та відповідає Умовам та Правилам, розміщеним на той час на сайті банку (а.с. 31).

Відтак, договір, укладений між сторонами складається з анкети-заяви позичальника щодо приєднання, тарифів, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою, які узгоджені позичальником ОСОБА_1 шляхом підписання довідки про умови кредитування з використанням картки, яка є скороченим варіантом «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», в частині усіх суттєвих умов такого кредитування.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозуміли усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник ОСОБА_1 ознайомилась та узгодила саме ті умови та правила кредитування, до яких вона приєдналась шляхом підписання анкети-заяви та довідки про умови кредитування від 03 березня 2011 року.

Тому наданий банком до суду витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року № СП-2010-256 (а.с. 32-55), є належним доказом в тій частині, що узгоджена з позичальником, і може бути застосований до правовідносин, які склалися між сторонами.

В тому числі, нарахування банком за користування кредитом та овердрафтом відсотків в розмірі, встановленому у довідці в 2,5% щомісяця у відповідності з тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік - п.2.1.12.5; зобов`язання позичальника при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів, а також відповідну пеню.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо відсутності доказів на погодження позичальника сплатити проценти у розмірі 2,5% на місяць за користування кредитними коштами, а також будь-якого виду неустойки не відповідає матеріалам справи. А тому рішення в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішення в частині стягнення на користь банку з позичальника заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13 071 грн. 19 коп. не переглядається, оскільки жодною із сторін не оскаржується.

Відтак, при перегляді судового рішення в частині стягнення відсотків, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

На підставі п.2.1.1.5.5 Договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, та перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

За таких обставин, заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні відсотків ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому є усі підстави для його скасування у цій частині у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України шляхом стягнення з позичальника на користь банку 5438, 72грн. заборгованості за відсотками.

Зазначене узгоджується з Постановою Верховного Суду від 23 грудня 2019р. у справі № 572/1169/17.

Відповідно до змісту статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

А саме, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» рішення суду в частині розподілу судових витрат слід змінити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та стягнути з відповідача на користь банку 1 544,12 грн. судових витрат, також додатково з нього підлягають стягненню витрати банка по сплаті судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 3153 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 липня 2020 року в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення відсотків скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками на прострочений кредит в сумі 5438, 72 грн.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 липня 2020 року в частині розподілу судових витрат змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1544,12 грн. судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 3153 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 15 жовтня 2020 року