Справа № 302/234/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 вересня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі МИКУЛЯК Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Міжгірського районного суду Кривки В.П. від 25 березня 2020 року, повний текст якої складено 25 березня 2020 року, про відмову у відкритті провадження у справі № 302/234/20 за окремими вимогами позову ОСОБА_1 до Річківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельних ділянок і записів про право власності на земельні ділянки та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 05.03.2020 звернувся до суду із зазначеним позовом до Річківської сільської ради Міжгірського району, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мотивуючи таким.

Позивач проживає в будинку АДРЕСА_1 надала йому дозвіл на облаштування колодязя поблизу його дворогосподарства в урочищі «Лази-Погарь», від якого позивач проклав водогін, що ним забезпечує своє дворогосподарство водою.

Рішенням від 15.10.2017 № 06 Річківська сільська рада надала у власність ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0020 в урочищі «Лази», внаслідок чого колодязь позивача опинився в межах указаної земельної ділянки. Позивач у 2018 році оскаржив до сільради таке виділення землі, через що конфігурація земельної ОСОБА_4 була змінена таким чином, що колодязь опинився на земельній ділянці, належній до комунальної власності.

Бажаючи уникнути в майбутньому подібної ситуації, позивач у 2018-2019 рр. неодноразово усно просив сільраду передати йому у власність земельну ділянку біля колодязя, на що отримав відповідь, що така ситуація більше не повториться. Однак, в цей же час сільрада почала передавати у власність земельні ділянки в урочищі «Лази-Погарь». Тому позивач 07.08.2019 подав до сільради заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Лази-Погарь» в місці розташування його колодязя.

Рішенням Річківської сільради від 05.09.2019 № 60 позивачу було відмовлено в наданні такого дозволу з тих мотивів, що на цій території розташована під`їзна дорога для забезпечення туристичного маршруту. Таке рішення безпідставне і незаконне, оскільки в указаному місці немає жодної дороги, як немає її і в генеральному плані села.

Відтак, позивач 05.09.2019 подав повторну заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Станом на день звернення до суду ця заява не була розглянута.

На вимогу дружини позивача ОСОБА_5 про надання публічної інформації щодо розташування вищезгаданої дороги Річківська сільська рада відповіді не надала. Водночас під час з`ясування відповідних обставин із залученням апарату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини виявилося, що 05.09.2019 Річківська сільська рада прийняла рішення № 34 «Про затвердження схеми розташування під`їзних доріг в урочищі «Лази-Погарь»» з додатком № 1, про яке ОСОБА_5 не була повідомлена.

Таким чином, на момент прийняття рішення від 05.09.2019 № 60 про відмову позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою ніякої дороги в урочищі «Лази-Погарь» не було, але оскільки сільській раді потрібна була формальна підстава для такої відмови сільський голова 05.09.2019 лобіював прийняття незаконного рішення № 34 фактично без розроблення жодної документації щодо дороги, відведення землі під неї та розроблення схеми проходження дороги. Схема дороги, що відображена в додатку до рішення від 05.09.2019 № 34, фактично фальсифікована, на цій території відображені земельні ділянки, що були зареєстровані пізніше за дату начебто створення схеми і за обставинами справи така схема була виготовлена щонайменше після 24.10.2019.

Рішення від 05.09.2019 № 34 прийняте також із порушенням норм законодавства в сфері містобудування та архітектури та земельного законодавства щодо формування території, розроблення генерального плану і детального плану території, землевідведення тощо. В тому числі, детальний план території в межах с. Річка в урочищі «Лази-Погарь» з метою визначення дороги або туристичних маршрутів не розроблявся, в генеральному плані с. Річка, затвердженому в 2015 році, під`їзні дороги в урочищі «Лази-Погарь» не були передбачені.

Отже, рішення № 34 було 05.09.2019 прийнято Річківської сільською радою виключно з метою створення формальної підстави для прийняття рішення від 05.09.2019 № 60. Обидва ці рішення незаконні та підлягають скасуванню.

В той самий час Річківська сільська рада надала у власність земельні ділянки в урочищі «Лази-Погарь» родичу і члену сім`ї депутата цієї ради ОСОБА_6 .

Рішенням від 03.10.2019 № 05 Річківська сільрада надала племіннику депутата ОСОБА_6 ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки площею 0,12 га в урочищі «Лази-Погарь» для індивідуального садівництва, а рішенням № НОМЕР_1 цього ж дня надала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,12 га в урочищі «Лази-Погарь» для індивідуального садівництва дружині депутата ОСОБА_6 ОСОБА_2 . Всупереч вимогам ст. 118 ч. 6 ЗК України до заяв ОСОБА_3 і ОСОБА_2 від 01.10.2019 про надання дозволів не були додані графічні матеріали щодо бажаного місця розташування земельних ділянок.

При цьому, начебто наявність під`їзної дороги в урочищі «Лази-Погарь» не перешкодила в наданні ОСОБА_3 і ОСОБА_2 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Рішеннями Річківської сільської ради від 23.12.2019 № 90 і № 92 були затверджені, відповідно, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок і були передані у власність земельні ділянки площами по 0,12 га кожна ОСОБА_3 (кадастровий номер ділянки :01:005:0048) і ОСОБА_2 кадастровий номер ділянки :01:005:0049).

Наданням у власність земельних ділянок ОСОБА_3 і ОСОБА_2 порушені гарантовані Конституцією і законами України земельні і цивільні права та інтереси позивача, який раніше за них звернувся по відповідний дозвіл і якому було відмовлено в його наданні внаслідок прийняття Річківською сільською радою незаконних рішень від 05.09.2019 № 34 і № 60.

Бажаючи отримати у власність земельну ділянку та оформити права на неї, позивач замовив виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,22 га в урочищі «Лази-Погарь», такий проект був виготовлений ФОП ОСОБА_7 , однак, Річківська сільська рада відмовилася погодити межі земельної ділянки, що унеможливило процедуру її відведення. Під час виготовлення цього проекту землеустрою було встановлено, що земельна ділянка, яку просив відвести йому позивач, накладається в плані на земельні ділянки, надані ОСОБА_3 (площа накладання 0,12 га) і ОСОБА_2 (площа накладання 0,0366 га). Тобто, частина земельної ділянки, на яку законно претендував позивач, була надана ОСОБА_3 і ОСОБА_2

Підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ст. 118 ч. 7 ЗК України). Таких підстав для відмови в наданні зазначеного дозволу рішенням Річківської сільської радою від 05.09.2019 № 60 не було. В разі ж, якщо в місці ймовірного відведення земельної ділянки дійсно існували перешкоди для цього у вигляді дороги, то це могло слугувати підставою не для відмови у наданні земельної ділянки, а для коригування площі, меж земельної ділянки.

Посилаючись на ці обставини, на порушення діями відповідачів його майнових прав, інтересів та на необхідність їх захисту відповідно до положень Конституції України, ЦК України, ЗК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказуючи на належність спору про право цивільне до юрисдикції загального суду, позивач просив:

визнати незаконними та скасувати:

рішення 16 сесії VІІ скликання Річківської сільської ради Міжгірського району від 05.09.2019 № 34 «Про затвердження схеми розташування під`їзних доріг в урочищі «Лази-Погарь»»;

рішення 16 сесії VІІ скликання Річківської сільської ради Міжгірського району від 05.09.2019 № 60 «Про розгляд заяви щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою», яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки в с. Річка урочищі «Лази-Погарь» орієнтовною площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства;

рішення 17 сесії VІІ скликання Річківської сільської ради Міжгірського району від 03.10.2019 № 05 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою», яким ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Річка урочищі «Лази-Погарь» орієнтовної площею 0,12 га для індивідуального садівництва;

рішення 17 сесії VІІ скликання Річківської сільської ради Міжгірського району від 03.10.2019 № 14 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою», яким ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Річка урочищі «Лази-Погарь» орієнтовної площею 0,12 га для індивідуального садівництва;

рішення Річківської сільської ради Міжгірського району від 23.12.2019 року № 90, яким було затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0048, розташовану в с. Річка в урочищі «Лази-Погарь», площею 0,12 га, призначену для індивідуального садівництва;

рішення Річківської сільської ради Міжгірського району від 23.12.2019 року № 92, яким було затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0049, розташовану в с. Річка в урочищі «Лази-Погарь», площею 0,12 га, призначену для індивідуального садівництва;

скасувати державну реєстрацію:

земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0048 площею 0,12 га, призначену для індивідуального садівництва, розташовану за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище «Лази-Погарь»,

та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області скасувати всі записи в Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0048;

земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0049 площею 0,12 га, призначену для індивідуального садівництва, розташовану за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище «Лази-Погарь»,

та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області скасувати всі записи в Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0049;

визнати недійсними та скасувати:

запис про право власності за № 35293705 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0048 площею 0,12 га, призначену для індивідуального садівництва, розташовану за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище «Лази-Погарь», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224;

запис про право власності за № 35293939 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0049 площею 0,12 га, призначену для індивідуального садівництва, розташовану за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище «Лази-Погарь», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224;

зобов`язати Річківську сільську раду Міжгірського району Закарпатської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.08.2019 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки в с. Річка в урочищі «Лази-Погарь» орієнтовною площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства

та надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Судові витрати позивач просив покласти на відповідачів.

Ухвалою судді Міжгірського районного суду від 25.03.2020 відкрито провадження в справі за вимогами про:

визнання незаконними та скасування:

рішення 17 сесії VІІ скликання Річківської сільської ради Міжгірського району від 03.10.2019 № 05 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою», яким ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Річка урочищі «Лази-Погарь» орієнтовної площею 0,12 га для індивідуального садівництва;

рішення 17 сесії VІІ скликання Річківської сільської ради Міжгірського району від 03.10.2019 № 14 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою», яким ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Річка урочищі «Лази-Погарь» орієнтовної площею 0,12 га для індивідуального садівництва;

рішення Річківської сільської ради Міжгірського району від 23.12.2019 року № 90, яким було затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0048, розташовану в с. Річка в урочищі «Лази-Погарь», площею 0,12 га, призначену для індивідуального садівництва;

рішення Річківської сільської ради Міжгірського району від 23.12.2019 року № 92, яким було затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0049, розташовану в с. Річка в урочищі «Лази-Погарь», площею 0,12 га, призначену для індивідуального садівництва;

скасування державної реєстрації:

земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0048 площею 0,12 га, призначеної для індивідуального садівництва, розташованої за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище «Лази-Погарь»,

та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області скасувати всі записи в Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0048;

земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0049 площею 0,12 га, призначеної для індивідуального садівництва, розташованої за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище «Лази-Погарь»,

та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області скасувати всі записи в Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0049;

визнання недійсними та скасування:

запису про право власності за № 35293705 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0048 площею 0,12 га, призначену для індивідуального садівництва, розташовану за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище «Лази-Погарь», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224;

запису про право власності за № 35293939 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0049 площею 0,12 га, призначену для індивідуального садівництва, розташовану за адресою: Закарпатська область, Міжгірський район, с. Річка, урочище «Лази-Погарь», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

Ухвалою судді Міжгірського районного суду від 25.03.2020 на підставі ст. 186 ч. 1 п. 1 ЦПК України відмовлено у відкритті провадження в справі за вимогами про:

визнання незаконними та скасування:

рішення 16 сесії VІІ скликання Річківської сільської ради Міжгірського району від 05.09.2019 № 34 «Про затвердження схеми розташування під`їзних доріг в урочищі «Лази-Погарь»»;

рішення 16 сесії VІІ скликання Річківської сільської ради Міжгірського району від 05.09.2019 № 60 «Про розгляд заяви щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою», яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки в с. Річка урочищі «Лази-Погарь» орієнтовною площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства;

зобов`язання Річківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.08.2019 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки в с. Річка в урочищі «Лази-Погарь» орієнтовною площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства

та надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Приймаючи процесуальне рішення про відмову у відкритті провадження за вказаними вимогами позову, суддя суду першої інстанції виходив із того, що в цій частині викладені в позовній заяві обставини мають ознаки публічно-правового спору, який підлягає розгляду в поряду адміністративного судочинства і належить до компетенції адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив ухвалу про відмову у відкритті провадження в справі за частиною позовних вимог як постановлену з порушенням норм процесуального права. Суть доводів апеляції зводиться до такого.

Позов був пред`явлений в порядку реалізації та захисту цивільних (земельних) прав та інтересів позивача щодо одержання відповідно до норм ЗК України безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства. При цьому, йдеться про конкретно визначену земельну ділянку саме в урочищі «Лази-Погарь» с. Річка Міжгірського району, на якій знаходиться колодязь позивача з питною водою, що є єдиним джерелом водопостачання дворогосподарства позивача.

Річківська сільська рада незаконно відмовила позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність проханої земельної ділянки створивши для цього штучну підставу у вигляді рішення від 05.09.2019 № 34 «Про затвердження схеми розташування під`їзних доріг в урочищі «Лази-Погарь»». Насправді такої дороги в указаному урочищі не було і немає.

Попри відмову позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки в урочищі «Лази-Погарь», Річківська сільська рада практично в той самий час надала дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо земельних ділянок на тому самому місці в урочищі «Лази-Погарь» ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , а в подальшому надала їм і земельні ділянки у власність. Ділянка, майновий інтерес щодо якої має позивач, який претендує на її отримання, і ділянки, що були надані цим відповідачам накладаються в плані одна на одну.

Таким чином, має місце спір про право цивільне саме з відповідачами фізичними особами, а з сільською радою має спір у зв`язку з тим, що відповідними оспореними рішеннями протиправно порушене законне право позивача на отримання у власність конкретної земельної ділянки та незаконно оформлено право власності відповідачів на земельні ділянки в тому самому місці, де розташована земельна ділянка, на яку претендує позивач.

Всі позовні вимоги взаємопов`язані і підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, на що участь у справі суб`єкта владних повноважень (сільської ради) не впливає, оскільки предметом спору є не оскарження актів в контексті здійснення владних повноважень відповідним суб`єктом, а незаконність відповідних рішень як таких, що в сукупності порушують цивільні (земельні) права та інтереси позивача, по захист яких він звернувся до суду. Кінцевою метою позову є усунення позивачу перешкод в отриманні у власність земельної ділянки, щодо якої він має законний майновий інтерес. Крім того, відповідачами в справі є й фізичні особи. Суд першої інстанції неправильно застосував правові позиції, висловлені Верховним Судом щодо юрисдикції такого спору.

Позивач просить ухвалу про відмову у відкритті провадження в справі за частиною позовних вимог скасувати, справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзивах на апеляцію відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Белла В.М., вказують на її необґрунтованість, просять залишити скаргу без задоволення, а ухвалу без змін. Зазначають, зокрема, що суддя суду першої інстанції правильно відмовив у відкритті провадження в справі за частиною вимог, оскільки такі належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Крім того, відповідачі не визнають жодної з вимог позову по суті, позаяк такі безпідставні: позивач не має ніяких підтверджуючих документів щодо своїх прав на землю, ніякого захоплення його земельної ділянки не було, всі доводи позивача є припущеннями.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рішка С.І., який апеляцію підтримав, розглянувши на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України апеляційну скаргу у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

За змістом правової позиції позивача ОСОБА_1 , він поставив питання про захист його цивільних (земельних) прав та інтересів щодо одержання відповідно до норм ЗК України безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства.

Підставою позову слугувало те, що позивач з дозволу Річківської сільської ради Міжгірського району облаштував колодязь неподалік свого дворогосподарства АДРЕСА_2 , провів з нього водогін, яким забезпечує себе питною водою. Беручи до уваги, що мав місце факт неправомірної приватизації іншою особою земельної ділянки, на якій розташований колодязь, позивач з метою уникнення подібного в майбутньому подав 07.08.2019 до сільської ради заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Лази-Погарь» саме в місці розташування його колодязя.

Рішенням Річківської сільради від 05.09.2019 № 60 позивачу було відмовлено в наданні такого дозволу з тих мотивів, що на цій території розташована під`їзна дорога для забезпечення туристичного маршруту. В подальшому позивачу стало відомо, що підставою для прийняття цього рішення стало інше рішення сільської ради від 05.09.2019, а саме № 34, яким з метою визначення на місцевості туристичних маршрутів начебто було затверджено схему розташування під`їзних доріг в урочищі «Лази-Погарь». Проте, ніякої дороги в урочищі «Лази-Погарь» немає, рішення від 05.09.2019 № 34 фальсифіковане, а відмова з відповідної підстави в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою незаконна.

Після цього, незважаючи на наявність рішення Річківської сільради від 05.09.2019 № 34 земельні ділянки в указаному урочищі були надані ОСОБА_3 і ОСОБА_2 саме в тому місці, де земельну ділянку мав намір оформити у власність позивач.

Позивач ОСОБА_1 просив скасувати всі рішення сільської ради, якими були фактично створені йому перешкоди в реалізації права на отримання у власність конкретної земельної ділянки, та усунути інші перешкоди в отриманні земельної ділянки з метою забезпечення користування облаштованим ним, як стверджується в позовній заяві, колодязем і водогоном.

З наявних матеріалів справи вбачається, що:

у відзивах на позовну заяву відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 заперечують проти позову ОСОБА_1 по суті і вказують, зокрема, на бездоказовість його тверджень про облаштування колодязя, про будь-які права на колодязь, про земельні права позивача, які б випливали з указаного факту, про належність колодязя територіальній громаді села та розташування його на землях громади, крім того, вказують на те, що виділенням їм земельних ділянок не порушуються майнові і земельні права позивача щодо користування належною до його дворогосподарства земельною ділянкою;

у справі наявні адресовані Річківській сільській раді заяви ОСОБА_1 від 07.08.2019 і від 05.09.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,22 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Лази-Погарь»;

відмовивши ОСОБА_1 у вересні 2019 року у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, Річківська сільська рада у жовтні 2019 року надала дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площами 0,12 га в урочищі «Лази-Погарь» рішенням від 03.10.2019 № 05 ОСОБА_3 , рішенням від 03.10.2019 № 14 ОСОБА_2 , які подали відповідні заяви 01.10.2019 (пізніше за ОСОБА_1 );

рішеннями Річківської сільської ради від 23.12.2019 № 90 і № 92 були затверджені, відповідно, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок і були передані у власність земельні ділянки площами по 0,12 га кожна ОСОБА_3 (кадастровий номер ділянки :01:005:0048) і ОСОБА_2 кадастровий номер ділянки :01:005:0049);

за матеріалами Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,22 га з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 в урочищі «Лази-Погарь» с. Річка, виготовленого ФОП ОСОБА_7 на замовлення ОСОБА_1 за договором від 15.01.2020, колодязь зафіксований у межах земельної ділянки, на отримання якої у власність претендує ОСОБА_1 , ця ділянка і земельні ділянки, що були надані відповідачам, накладаються в плані одна на одну (із земельною ділянкою ОСОБА_3 площа накладання 0,1200 га, із земельною ділянкою ОСОБА_2 площа накладання 0,0366 га).

Обставини справи приводять до висновку про те, що вимоги пред`явленого ОСОБА_1 позову є тісно та взаємно пов`язаними, спрямованими на усунення перешкод в отриманні у власність конкретної земельної ділянки, що, своєю чергою, має забезпечити безперешкодне використання колодязя та водогону до дворогосподарства позивача. Тобто, відповідно до правової позиції позивача йдеться про реалізацію його земельних прав з метою забезпечення інших його цивільних прав (прав володіння та користування дворогосподарством, садибою). При цьому, в логічній послідовності одні вимоги слугують підставами для вирішення інших вимог, а вирішення вимог поза такою фактичною пов`язаністю та логічною послідовністю не забезпечує повного розв`язання спору та ефективного захисту права в тому вигляді і з тих підстав, як це визначається позивачем.

У цьому контексті колегія суддів зауважує, до прикладу, що саме затвердження схеми розташування під`їзних доріг в урочищі «Лази-Погарь» рішенням Річківської сільської ради від 05.09.2019 № 34 слугувало підставою для відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки рішенням від 05.09.2019 № 60, в якому прямо зазначено про цю відмову «у зв`язку з розташуванням на даній території під`їзної дороги для забезпечення туристичного маршруту».

Виділення в окремий процес в порядку адміністративного судочинства вимог про визнання незаконними та скасування рішень Річківської сільської ради від 05.09.2019 № 34 і № 60, про зобов`язання сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.08.2019 та надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою є в даній справі таким, що не враховує суть і характер спірних правовідносин. В цій справі фактичні обставини відмінні від таких, коли особа загальним порядком, за відсутності певних особливих умов, обставин, чи правових наслідків певних дій, звертається по дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки і отримавши відмову в цьому оскаржує її за умов, коли відповідне право ще не виникло, відмова не пов`язується з конкретними негативними для особи наслідками, з порушенням її конкретних цивільних прав тощо.

Таке роз`єднання взаємопов`язаних вимог істотно ускладнює вирішення справи, можливість ефективного захисту в розумний строк прав позивача в разі їх порушення та створює правову невизначеність для всіх сторін, а тому не відповідає меті судочинства. Зокрема, вимоги про зобов`язання сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.08.2019 та надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою є кінцевими і безпосередньо пов`язуються як з вимогою про визнання недійсним рішення сільради від 05.09.2019 № 60, так і з вимогами про визнання недійсними рішень сільради щодо оформлення прав ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на земельні ділянки, про реєстрацію прав на земельні ділянки. Ці вимоги взаємозалежні, позаяк позбавлена змісту вимога про повторний розгляд заяви та надання дозволу за умови чинності прав відповідачів на ту саму земельну ділянку чи її частину, рівно як і позбавлені змісту вимоги про припинення прав відповідачів на земельні ділянки, якщо особа, яка їх заявляє, не має права претендувати на цю ділянку.

Отже, за обставинами справи має місце спір щодо реалізації та захисту земельних інтересів і прав позивача з метою забезпечення інших його цивільних прав щодо нерухомого майна. Право власності, у т.ч., на землю, набувається і реалізується відповідно до закону, це право гарантується, є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, обмежений у цих правах; громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для, зокрема, ведення особистого селянського господарства, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України; земельне законодавство базується на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю; особа вправі вимагати захисту як цивільного права, так і законного цивільного інтересу, зокрема, й інтересу щодо набуття у власність за наявності для того підстав конкретної земельної ділянки (ст.ст. 14, 41 Конституції України, ст. 3 ч. 1 п.п. 2, 5, ст.ст. 15, 16, ст. 319 ч. 7, ст. 321 ч.ч. 1, 2, ст.ст. 373, 386 ЦК України, ст. 1 ч. 2, ст. 5 ч. 1 п.п. «б», «ґ», ст. 78 ч.ч. 1, 2, ст.ст. 79, 81, 83, 90, 116, 118,152, 153 ЗК України).

Закон передбачає припинення дії, яка порушує право, визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування як способи захисту цивільного права, суд може захистити цивільне право або інтерес й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках, а також у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 16 ч. 2 п.п. 3, 10, абз. 2, ст. 21 ч. 1 ЦК України, ст. 152 ч. 3 п. «г», ст. 155 ч. 1 ЗК України, ст. 5 ЦПК України). Право на захист особа здійснює на власний розсуд (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 12 ч. 4, ст. 13 ч.ч. 1, 3 ЦПК України).

Попри те, що органи місцевого самоврядування вирішуючи питання щодо розпорядження землями територіальних громад діють як суб`єкти владних повноважень, реалізуючи відповідні повноваження, передбачені законами України (зокрема, ст. 12 ЗК України), ці органи одночасно діють і як власники землі, що належить територіальним громадам, які саме і тільки через ці органи реалізують своє право власності, зокрема, право розпорядження землею, передачі її у власність і користування фізичним особам (ст. 1, ст. 2 ч. 2, ст.ст. 169, 172, 327, 374 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 83, 116, 118, 122, 127, 128 ЗК України, інші норми законодавства).

Відповідачами в справі окрім органу місцевого самоврядування є також ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , щодо яких позивачем ставиться питання про позбавлення права власності на земельні ділянки, оскільки такі відповідно до його правової позиції в справі знаходяться в місці розташування земельної ділянки, на яку він законно і раніше від цих відповідачів став офіційно претендувати.

Із суб`єктного складу сторін у справі, їх правових позицій, інших матеріалів справи випливає, що має місце спір між ОСОБА_1 з одного боку та Річківською сільською радою Міжгірського району і ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з іншого про право цивільне з приводу захисту майнових земельних і цивільних прав та інтересів, який відповідно до ст. 19 ч. 1 ЦПК України розглядається, а захист цивільних прав сторін у якому здійснюється за правилами цивільного судочинства, на що участь у справі суб`єкта владних повноважень як така не впливає. Питання, які стосуються наявності у позивача права вимоги, доведеності, обґрунтованості позову по суті на даній стадії процесу, оскільки йдеться про підвідомчість справи, не вирішуються. Апеляційний суд не робить жодних висновків щодо обґрунтованості позицій сторін і обставин справи по суті та оцінює їх лише в контексті питання про підвідомчість справи.

З огляду на суть і характер спірних правовідносин, підстави та предмет позову, пов`язаність пред`явлених вимог, суб`єктний склад сторін у справі спір не є публічно-правовим, не належить до тих, відповідачем в якому в порядку адміністративного судочинства може бути фізична особа, і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (ст. 4 ч. 1 п.п. 1, 2, 9, ст. 19 ч. 1 п. 1, ст. 46 ч. 5 КАС України).

Посилання суду на правові позиції, висловлені Верховним Судом у постановах від 21.03.2018 у справі № 536/233/16-ц, від 03.10.2018 у справі № 820/4149/17, від 28.11.2018 у справі № 826/5735/16 щодо підвідомчості спору адміністративному суду не можуть бути враховані, позаяк у цих справах мали місце інші фактичні обставини, аніж у справі, що розглядається. У наведених справах заявлялися і вирішувалися вимоги про скасування відповідних рішень про відмову в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок чи про відмову в затвердженні таких проектів. Правові позиції в цих справах не формулювалися в контексті пред`явлення великої кількості взаємопов`язаних і взаємозалежних вимог, в тому числі, до фізичних осіб про позбавлення права власності на землю, можливості їх вирішення в порядку цивільного чи адміністративного судочинства з огляду на підстави і предмет позову, можливості ефективного та в розумний строк захисту права в разі його порушення, правової визначеності та мети судочинства.

Натомість у подібній певною мірою до справи, яка розглядається, ситуації Верховний Суд у постанові від 03.10.2018 (справа № 200/17470/14-а) вказав на належність до юрисдикції загального, а не адміністративного суду спору за позовом особи до органу місцевого самоврядування про визнання неправомірними рішень про надання громадянам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та про надання у власність земельних ділянок, на одну з яких претендувала позивачка. Суд зазначив у постанові, зокрема, що:

приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника;

спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин;

сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції; необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду;

якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових … інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів;

за обставин прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність … (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) оспорювання правомірності набуття фізичною … особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної … юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Наведені вище обставини не були повною мірою враховані при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження в справі за окремими вимогами позову, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відтак, на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляцію, доводи якої щодо правової природи спору як приватно-, а не публічно-правового та відсутності підстав для відмови у відкритті провадження в справі за окремими вимогами позову заслуговують на увагу, слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу в частині питання про відкриття провадження за відповідними вимогами позову направити для продовження розгляду до того ж суду.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу судді Міжгірського районного суду від 25 березня 2020 року про відмову у відкритті провадження в справі за окремими вимогами позову ОСОБА_1 до Річківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельних ділянок і записів про право власності на земельні ділянки та зобов`язання вчинити дії скасувати, справу в частині питання про відкриття провадження за вимогами про:

визнання незаконними та скасування: рішень 16 сесії VІІ скликання Річківської сільської ради Міжгірського району від 05.09.2019 № 34 «Про затвердження схеми розташування під`їзних доріг в урочищі «Лази-Погарь»» і № 60 «Про розгляд заяви щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою»;

про зобов`язання Річківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.08.2019 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою

направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 18 вересня 2020 року.

Судді