Справа №639/2431/20
Провадження №2/639/1100/20
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Рубіжного С.О.,
з участю секретаря - Кузнецової К.І.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Харкові в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок хуліганських дій,-
23 квітня 2020 року позивач, в особі свого представника, звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок хуліганських дій, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 19 514,63 грн., вартість проведення робіт з експертного авто товарознавчого дослідження у розмірі 2500,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору та професійної правничої допомоги.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 09.01.2020 року ОСОБА_2 належним чином не виконала свої батьківські обов`язки щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме останній за адресою м. Харків, Григорівське шосе, б. 5Б вчинив хуліганські дії шляхом скидання з багатоповерхівки пластикових пляшок наповнених водою, що призвело до пошкодження автомобіля SSANGYONGACTYON, номерний знак НОМЕР_1 .
14 лютого 2020 року постановою Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження.
В обґрунтування моральної шкоди позивач послався на те, що неправомірними діями малолітнього ОСОБА_3 їй було завдано моральні страждання, які проявляються у формі негативних змін у її житті, позивач вимушена терпіти незручності, нервувати через те, що вона досі не має можливості користуватися своїм автомобілем, постійно відшуковує додаткові фінансові можливості для оплати ремонтних робіт, терпить приниження під час звернень до відповідача з вимогою відшкодувати завдану шкоду. Зазначені обставини безумовно вплинули на психоемоційний стан позивача.
У зв`язку з вищевикладеним позивач і була змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Призначено судове засідання.
В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від останнього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн. (а.с.7)
Згідно з вказаною постановою, 09.01.2020 року ОСОБА_2 належним чином не виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме останній за адресою м. Харків, Григорівське шосе, б. 5Б вчинив хуліганські дії шляхом скидання з багатоповерхівки пластикових пляшок наповнених водою, що призвело до пошкодження автомобіля SSANG ACTYON, номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу SSANG YONG ACTYON, номерний знак НОМЕР_1 , власником вказаного автомобіля є позивач - ОСОБА_1 (а.с.23)
Витрати на оплату проведення вказаного висновку експертизи № 15В від 07.02.2020 року склали 2500,00 грн. та сплачені позивачем. (а.с.22)
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно зі ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення ушкодженої речі.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
За змістом вказаних норм Закону слідує, що обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.
Вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2020 року, яка має преюдіційне значення для суду при розгляді даної справи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України)
Статтями 12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Отже, позивач довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами заподіяння їй матеріальної шкоди з вини відповідача у вказаному розмірі. Вказані докази відповідачем не спростовані.
Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3,4 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, суд враховує практику Європейського Суду, зокрема рішення від 28.05.1985 року Серія А &96 справа Abdulaziz,Cabales and Balkandali v. United Kingdom, де враховано, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним.
Суд частково погоджується з доводами позивача, щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5000,00 грн., та приходить до висновку, що розмір заподіяної моральної шкоди становить у сумі 1000,00 грн. Доказів заподіяння моральної шкоди у більшому розмірі суду не надано.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Окрім того, позивач просила суд також, стягнути витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Частиною 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі Закон) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень частини 1 статті 12, частини 1 статті 6 та статті 17 Закону № 5076 є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (що може бути сформований і в електронному виді) на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги.
Згідно пунктів 1, 2, 6 частини 1 та частини 2 статті 19 Закону до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Згідно частини 1 статті 26 Закону документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.
Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики від 09 червня 2017 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Статтею 29 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, кошти, необхідні для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення. В договорі про надання правової допомоги можуть бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк, інше) та може бути визначений їх обсяг.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
Так, представником позивача на підтвердження того, що ним надавалася правова допомога було надано Договір про надання правової допомоги №09-02/20 від 23.02.2020 року, Додаток №1 до Договору №09-02/20 від 23.02.2020 року про надання правової допомоги від 23.02.2020 року, Акт про надання правової допомоги за Договором №09-02/20 від 23.02.2020 року про надання допомоги, квитанція до прибуткового касового ордера №01-04/20 від 09.04.2020 року, копія ордеру серії АХ №1010262 від 23.02.2020 року, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №8, видане 29 травня 2019 року на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області. (а.с.24-25,26,27,28,29,30)
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог позивача щодо стягнення судових витрат, а саме судового збору та витрат на надання правової допомоги.
Керуючись ст. ст. 4, 15, 16, 22, 1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок хуліганських дій - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору (840,80 грн.) та витрат на професійну правничу допомогу (5300,00 грн.), а всього у розмірі 6140 (шість тисяч сто сорок) гривень 80 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 05.10.2020.

Суддя С.О. Рубіжний