ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 лютого 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/1129/19

Головуючий у першій інстанції - Лиманська М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/342/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Іванова Г.П., Харечко Л.К.

Позивач: Акціонерне товариство « Юнекс Банк»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство « Юнекс Банк»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства « Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства « Юнекс Банк» (суддя Лиманська М.В.), ухвалене у м. Городня, повний текст рішення складено 3 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року позивач, звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року у розмірі 46663,86 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 39948,39 грн.; заборгованості за відсотками , комісіями в сумі 6715,47 грн та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного договору №0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 50000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік та щомісячною комісією за обслуговування кредиту в розмірі 2,49% від суми кредиту. В порушення вимог ст. 526, 1048 ЦК України та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує тому позивач посилаючись на положення ст.625, 1050 ЦК України, просить стягнути з неї вказану суму заборгованості.

30.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом до Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» про визнання частини кредитного договору недійсним. Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що за умовами укладеного між сторонами кредитного договору №0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року банк надав їй кредит на споживчі цілі в сумі 50000 грн зі сплатою 10 % річних за користування кредитом та строком повернення до 16 серпня 2021 року. Умовами договору передбачено щомісячну комісію в розмірі 2,49% від суми кредиту, яка включається до складу щомісячних ануітетних платежів. Обов`язок сплачувати комісію ОСОБА_1 вважає несправедливою умовою договору, яка суперечить статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому просить визнати вказану умову кредитного договору недійсною з моменту укладення договору.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2019 року зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» про визнання частини кредитного договору недійсним об`єднано в одне провадження з первісним позовом Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства « Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства « Юнекс Банк» про визнання частини кредитного договору недійсним задоволено: визнано недійсним пункт 1.5.3. кредитного договору № 0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року, укладеного між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» та ОСОБА_1 ; стягнуто з Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» на користь держави 768,40 грн. Судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умова кредитного договору №0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року, викладена у п.1.5.3, є незаконною, оскільки нею передбачено нарахування комісії без зазначення того, які саме додаткові та супутні послуги за вказану комісію надаються боржнику. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ «ЮНЕКС БАНК» , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки суд дійшов висновку про недійсність пункту 1.5.3 кредитного договору №0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року, який вважається таким з моменту укладення договору, нарахована та сплачена фактично ОСОБА_1 комісія підлягає зарахуванню на користь інших платежів, передбачених договором - тіла кредиту та відсотків. Виходячи з цього, розрахунки в первісному позові здійсненні без урахування визнання окремих положень кредитного договору недісним, тому підстав вважати, що на момент пред`явлення первісного позову ОСОБА_1 не виконувала умови кредитного договору, не вбачається.

В апеляційній скарзі АТ «ЮНЕКС БАНК» просить скасувати оскарджуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ЮНЕКС БАНК» заборгованість у сумі 32001,78 грн та в повернення сплаченого судового збору 1921грн за розгляд справи судом першої та 2881,50 грн за апеляційний розгляд. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції встановивши, що стягнення комісії є незаконним, безпідставно відмовив банку у стягненні заборгованості за несплаченими та нарахованими платежами за тілом кредиту, відсотками та пенею.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 16.08.2018 між Акціонерним товариством « Юнекс Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0.011.85.0818.ФО_К , за яким банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 50000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік та щомісячною комісією за обслуговування кредиту в розмірі 2,49% від суми кредиту. Відповідно до кредитного договору позичальник зобов`язувалась повертати кредит частинами та сплачувати відсотки за користування кредитом, та комісією за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, в порядку та на умовах відповідно до п. 2.3,2.4,2.5 Кредитного договору, зі строком погашення кредиту 16.08.2021 року.( а.с.5-9)

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується випискою за особовим рахунком позичальника( а.с.12)

Пунктом 1.5.3. Кредитного договору №0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує комісію за обслуговування кредиту -щомісячно, в розмірі 2,49% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтентичних платежів.

Відповідно до графіку погашення кредиту №0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року розмір комісії за обслуговування кредиту становив 1245 грн щомісячно.( а.с 10)

Відповідно до статті 3 ЦК України принцип справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховентсва права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і обслуговування кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

До такого висновку дійщла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року по справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).

Таким чином, суд першої інстанції вірно врахував, що встановлення банком платежів за обслуговування кредиту заборонено нормативно-правовими актами. Тобто встановлення банком комісії за обслуговування кредиту без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту є незаконним та зробив вірний висновок та визнав недійсним пункт 1.5.3. кредитного договору № 0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року, укладеного між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» та ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом АТ «ЮНЕКС БАНК» посилалось як на підставу своїх позовних вимог невиконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору №0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року та наявністю заборгованості, яка станом на 14 червня 2019 року становить 46663,86 грн та складалась з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 39948,39 грн; заборгованості за відсотками , комісіями 6715,47 грн

Так, згідно до п.2.3 договору погашення кредиту, комісій за обслуговування кредиту та нарахованих відсотках здійснюється позичальником щомісячно в період з 01 по 10( включно) число кожного місяця протягом строку дії договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього договору в сумі 2859 грн. Платіж розрахований за методом ануїтетів( щомісячних рівних платежів) та округлений в бік збільшення до числа, кратного цілій одиниці валюти кредиту. Сума платежу включає в себе суму частини кредиту, яка погашається в поточному місяці, комісію за обслуговування кредиту та суму нарахованих за попередній календарний місяць відсотків. Частини платежів, які направляються на погашення суми кредиту кожного місяця протягом строку дії договору, визначені в Додатку № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною.

Додатком №1 до кредитного договору №0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року є графік погашення, нарахування процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором. Відповідно до якого ОСОБА_1 повинна була сплачувати щомісячно 2859 грн з яких в залежності від місяця року сума зараховувалась на погашення тіла кредиту, відсотків та 1245 грн на погашення комісії за обслуговування кредиту.

Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 здійснювала виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року наступним чином: нею були сплачені наступні платежі в рахунок повернення кредитних коштів 10.09.2018 року - 1394,82 грн; 09.10.2018 року - 1211,07 грн; 16.11.2018 року - 1208,82 грн; 11.12.2018 року - 1230.75 грн, 18.02.2019 року - 2461,01 грн; 29.03.2019 року - 965,93 грн; 11.04.2019 - 639,89 грн; 28.05.2019 року -1939,32 грн, а всього сплачено було до подання позову про стягнення заборгованості 11051,61 грн. В погашення відсотків ОСОБА_1 було сплачено 03.09.2018 року - 90 грн; 10.09.2018 року - 129,18 грн; 02.10.2018 року - 71 грн; 09.10.2018 року- 331,93 грн; 01.11.2018 року - 112 грн; 16.11.2018 року - 293,18 грн; 03.12.2018 року - 53грн; 11.12.2018 року - 331,57 грн; 03.01.2019 року - 81,84 грн; 08.02.2019 року - 685,15 грн; 29.03.2019 року - 334,07 грн; 11.04.2019 року - 360,11 грн; 02.05.2019 року - 337.82 грн, а всього сплачено в погашення відсотків 3210,85 грн. Також ОСОБА_1 сплачувалась сума комісії. Так, було сплачено 28.08.2018 року, 31.10.2018 року, 30.11.2018 року, 29.12.2018 року по 1245 грн та 28.02.2019 року - 1253.84 грн, 31.05.2019 року - 1222,86 грн, а всього 7456,70 грн.

Відповідно до графіку платежів, який є Додатком № 1 до кредитного договору №0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року ОСОБА_1 повинна була сплатити на дату звернення до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості , тобто на 20.06.2019 року, 11344,85 грн по тілу кредиту, а нею фактично сплачено 11051,61 грн, по відсотках 3512,62 грн, а фактично сплачено 3210,85 грн.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що банк має право пред`явити вимогу боржнику як у позасудовому порядку, так і у судовому порядку тільки в разі прострочення повернення чергової частини позики.

Таким чином, враховуючи що АТ «ЮНЕКС БАНК» включив до умов кредитного договору №0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року умову про сплату комісії за обслуговування кредиту, яка судом першої інстанції визнана недійсною, а саме пункт 1.5.3. кредитного, який передбачав право банку нараховувати комісію у розмірі 2,49% щомісячно, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для достроковового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів є вірним. При цьому колегія суддів, апеляційного суду враховує, що ОСОБА_1 хоча і допускала невчасне внесення платежів відповідно до графіку, але сплачена нею до моменту звернення банку з позовом сума комісії в розмірі 7456,70 грн повністю перекривала розмір обо`язкових щомісячних платежів визначених графіком, які повинні була сплачувати позичальник на погашення кредиту та відсотків. За таких умов доказів невиконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань на момент звернення банком з позовом про дострокове повернення суми позики та відсотків в цілому по кредитному договору №0.011.85.0818.ФО_К від 16.08.2018 року матеріали справи не містять, як і не містять суми заборгованості за кредитом на час звернення. Сума заборгованості, яка могла виникнути в подальшому, не є предметом даного судового позову і АТ «ЮНЕКС БАНК» не звертався з заявою про зміну чи уточнення позовних вимог.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства « Юнекс Банк» відхилити.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: