Справа № 467/899/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.

за участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

представника заявника - Рубан С.Ю.

заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Костянтинівська селищна рада Арбузинського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ :

Вимоги заявника і доводи на їх обгрунтування

Заявник через свого представника звернулась до суду із заявою, яку обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після чого відкрилась спадщина на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Проте, вона, як спадкоємець першої черги за законом, не може отримати свідоцтво про право на спадщину через те, що прізвище чоловіка у свідоцтві про смерть записано як « ОСОБА_3 », у той час, як її прізвище у паспорті записане як « ОСОБА_3 ».

Крім цього, прізвище чоловіка як « ОСОБА_3 » записане у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, що було видане 16 січня 2006 року виконкомом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, яким засвідчується право власності останнього на Ѕ квартири.

За таких обставин, заявник, посилаючись на неможливість оформити свої спадкові права після смерті чоловіка, через свого представника просила суд встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_3 у віці 59 років, свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 16 січня 2006 року виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, а також факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 , як чоловіком та дружиною.

Процесуальні дії у справі

Окреме провадження за цією заявою було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2020 року.

Цією ж ухвалою витребувано докази за клопотанням представника заявника - копію спадкової справи, яку долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 28 вересня 2020 року в судове засідання викликано свідків, заявлених заявником та її представником.

Позиція учасників справи та їх вступне слово

Заявник та її представник в судовому засіданні заявлені ними вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, що викладені у заяві.

Заявник при цьому пояснила, що ОСОБА_2 це її чоловік, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, його прізвище у свідоцтві про смерть записано як « ОСОБА_3 », у той час, як її прізвище у паспорті - як « ОСОБА_3 ».

Заявник додала, що вона знала про те, що написання прізвища у її паспорті та паспорті її чоловіка різниться, проте, раніше це не викликало ніяких проблем, але наразі вона позбавлена можливості оформити спадщину після його смерті.

Крім цього, як пояснила заявник, її чоловіку на праві власності належала Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 , оскільки Ѕ її частки якої була приватизована на нього, а Ѕ частики - на неї.

Наразі на частку чоловіка відкрилась спадщина, проте, вона не може оформити її через те, що у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, яке було видане виконкомом Костянтинівської селищної ради, його прізвище вказано з апострофом, тобто « ОСОБА_3 », що не відповідає прізвищу, зазначеному у свідоцтві про смерть, де прізвище зазначене як « ОСОБА_3 », як то, без апострофа.

На її звернення до Костянтинівської селищної ради, їй роз`яснили, що виправити таку помилку селищна рада не може, а тому рекомендували звернутись до суду.

Представник заінтересованої особи - Костянтинівської селищної ради в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце був повідомлений належно, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, причин свого неприбуття не вказав, будь - яких заяви чи то клопотань до суду не направляв, позицію щодо заяви не висловив.

Тож, суд, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, за умови належного повідомлення представника заінтересованої особи про дату, час і місце судового засідання, не убачав об`єктивних перешкод для розгляду заяви по суті за його відсутності.

Установлені фактичні обставини справи із посиланням на докази та на положення закону, якими керувався суд при прийнятті рішення, а також оцінка аргументів, наведених заявником та її представником

А тому, суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, керуючись законом, виходив із такого.

Зокрема, свідки, будучи допитаними в суді згідно із правилами, установленими ст.230 ЦПК України, та попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань, кожен окремо, дали суду такі показання.

Так, слідок ОСОБА_4 в суді вказала, що вона проживає в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області з 1989 року. З цього ж часу вона знає заявника та її чоловіка ОСОБА_2 , який помер на початку цього року. Зокрема, вона та сім`я ОСОБА_3 проживали із нею по сусідству в одному будинку, вони у квартирі АДРЕСА_1 , а вона - у квартирі АДРЕСА_3 .

Свідок вказала, що між заявником та її чоловіком був зареєстрований шлюб, вони проживали спільно як подружжя і мали доньку, яка до заміжжя також носила прізвище « ОСОБА_3 ».

Свідок додала, що чоловік заявника працював пожежником в Арбузинській ВК №83, а тому отримував пенсію, як військовий.

Також свідок знає, що сім`ї ОСОБА_3 належить кватира, однак, у яких саме частках їй невідомо.

Свідок ОСОБА_5 дала суду показання про те, що заявник та померлий ОСОБА_2 доводились один одному чоловіком і дружиною, оскільки проживали у зареєстрованому шлюбі і мали спільну доньку - ОСОБА_6 .

Вона знає цю сім`ю, оскільки проживала по сусідству і спілкувалась із ними.

Померлий чоловік заявника за життя працював на зоні, а потім охоронцем, отримував військову пенсію.

Однак, кому із них і у яких долях належить квартира вона не знає.

Ці показання свідків суд визнає належними, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, як то, стосовно обставин, що мають значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а також достовірними, оскільки на їх підставі можливо встановити дійсні обставини, у тому числі й щодо характеру родинних відносин між заявником і ї померлим чоловіком.

Крім цього, шляхом дослідження наявних у провадженні письмових доказів було установлено слідуєте.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області.

06 березня 1982 року ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_7 , заявником у цій справі, якій при реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ». Свідоцтво про шлюб, видане Білоусівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області 06 березня 1982 року російською мовою ( а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 ( а.с. 11).

Після його смерті відкрилась спадщина, а тому заявник 27 січня 2020 року звернулась до приватного нотаріуса Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги за законом.

Крім заявника, спадкоємцем першої черги за законом щодо майна померлого ОСОБА_2 є його донька - ОСОБА_8 , яка заявою від 04 лютого 2020 року відмовилась від прийняття спадщини на користь його дружини - ОСОБА_1 ( а.с. 46).

Відомості про зміну прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_9 » наявні в матеріалах спадкової справи, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Інших спадкоємців першої черги за законом, у тому числі й тих, що мають обов`язкову частку у спадщині, із матеріалів спадкової справи не вбачається.

Проте, заявник позбавлена можливості оформити спадщину, оскільки її прізвище у паспорті записане як « ОСОБА_3 », тобто з апострофом, у той час, як у свідоцтві про смерть спадкодавця прізвище останнього записане як « ОСОБА_3 », без апострофа.

У зв`язку із таким приватним нотаріусом було рекомендовано заявнику звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин між нею та спадкодавцем, а також факту належності останньому правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на нерухоме майно ( а.с. 43).

І. Щодо питання належності спадкодавцю правовстановлюючого документу

Із пояснень заявника установлено, що спадкодавцю ОСОБА_2 належала Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , що видане 16 січня 2006 року виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області на підставі рішення цього ж органу №118 від 29 листопада 2005 року.

Зокрема, із цього документу слідує, що власникам квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (заявник у справі) - по Ѕ частці кожний ( а.с.12).

Квартира належала їм на праві спільної сумісної власності по Ѕ частці кожному, що слідує із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с. 13).

Проте, у цьому документі прізвище спадкодавця зазначене як « ОСОБА_3 », тобто з апострофом, що не збігається із прізвищем, вказаним у свідоцтві про смерть, де його прізвище записане як « ОСОБА_3 », без апострофа.

Однак, суд, шляхом аналізу ряду доказів у їх сукупності, у тому числі й пояснень заявника, установив, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , видане 16 січня 2006 року виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, дійсно належало спадкодавцю ОСОБА_2 .

Такі висновки суд зробив, виходячи із того, що ряд документів, зокрема, свідоцтво про народження і свідоцтво про шлюб, були видані на ім`я ОСОБА_2 російською мовою і його прізвище у них зазначене без апострофа, як « ОСОБА_3 ».

Крім цього, прізвище « ОСОБА_3 », без апострофа, було записане й у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, що були видані ОСОБА_2 за життя.

Однак, пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 видане ОСОБА_2 із зазначенням прізвища « ОСОБА_3 ».

Але той факт, що ОСОБА_2 ніс службу в Арбузинській ВК №83 підтверджено поясненнями заявника і показаннями свідків.

Тому із цього, суд робить висновок, що прізвище спадкодавця у різних документах зазначалось по різному, як з апострофом, так і без нього.

Водночас, із матеріалів справи, пояснень заявника і показань свідків слідує, що ОСОБА_2 був зареєстрований і фактично проживав у квартирі АДРЕСА_1 з 1996 року і по день смерті.

Зокрема, свідок ОСОБА_4 підтвердила, що сім`я ОСОБА_2 отримала цю квартиру у зв`язку із тим, що він працював в Арбузинській ВК №83, а у подальшому вона була приватизована, проте, у яких частках свідок не знає.

Тому суд, виходячи із установленої сукупності обставин, підтверджених належними, допустимим і достовірними доказами, не має сумнівів у тому, що Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 перебувала у володінні ОСОБА_2 і, відповідно, свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , що видане 16 січня 2006 року виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, належить йому.

Як наслідок, заяв у цій частині підлягає до задоволення.

ІІ. Щодо питання родинних відноси між заявником і спадкодавцем

Необхідність установлення родинних відносин між заявником і спадкодавцем, як чоловіка і дружини, обумовлена тим, що прізвище заявника у її паспорті зазначене як « ОСОБА_3 », у той час, як у свідоцтві про смерть спадкодавця - як « ОСОБА_3 ».

Однак, суд не має сумнівів у тому, що заявник була дружиною ОСОБА_2 , що зокрема, слідує із свідоцтва про їх одруження.

Так, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 06 березня 1982 року Білоусівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, НОМЕР_3 , ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, ОСОБА_10 (дівоче прізвище заявника) змінила прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу на « ОСОБА_3 ».

Зокрема, ім`я та по батькові, а так само і дата народження заявника, що зазначені і у її паспорті, збігаються із іменем та по - батькової, а також датою народження, що вказані у свідоцтві про шлюб ОСОБА_2 .

Відповідно, суд робить висновок, що заявник уклала шлюб саме із ОСОБА_2 , а отже, останній доводисвся їй чоловіком.

Згідно довідки № 148 від 23 січня 2020 року, виданої Костянтинівською селищною радою Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_2 був зареєстрований і проживав у квартирі АДРЕСА_1 , а разом із ним проживала дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3.

До того ж, на проживання заявник і ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі вказали й свідки.

Таким чином, слід констатувати факт родинних відносин між заявником та ОСОБА_2 , як чоловіка та дружини.

Отже, довози заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд уповноважений установити відповідні факти, щодо яких порушено питання у заяві.

Так, п.п.1,6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення, серед іншого, фактів родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві по народження або паспорті.

При цьому, установлені факти мають для заявника юридичне значення.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 вказала, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Тож суд, піддавши аналізу доводи заявника та контексті представлених доказів, у тому числі й тих, що витребувані судом, у світлі наведених правових норм та правової позиції ВП ВС, установив дійсність одночасно усіх передумов, за наявності яких він вправі установити такого роду факт, про який йдеться у заяві ОСОБА_1 .

Зокрема, встановлення факту належності спадкодавцеві правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне їй для прийняття спадщини у цій частині, оскільки майно, що належало спадкодавцю на час смерті становить собою спадкову масу.

А тому, цей факт дійсно є юридичним і тягне за собою правові наслідки.

Факт родинних відносин, як чоловіка та дружини, має значення для прийняття спадщини, оскільки його дійсність відносить заявника до спадкоємців першої черги за законом і дає право на її прийняття.

Позаяк, усі факти необхідні заявнику для реалізації нею спадкових прав.

Водночас, в ході розгляду справи суд не установив наявності спору про право, що зумовило б залишення цієї заяви без розгляду, у той час, як заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Тож, встановивши дійсніть усіх цих обставин одночасно, ураховуючи фактичні дані, які суд мав у свому розпорядженні, та будучи повноважним на підставі ч.2 ст. 293 ЦПК України установлювати такого роду факти, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог заявника.

Щодо питання розподілу судових витрат

Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України судові витрати у справах окремого провадження не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

А тому сплачений судовий збір належить залишити за заявником.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 258, 259, 268, 315, 316 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Костянтинівська селищна рада Арбузинського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_3 у віці 59 років, правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , що видане виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області 16 січня 2006 року.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_3 у віці 59 років, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , як між чоловіком та дружиною.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Явіца