ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/6209/17 Головуючий суддя І інстанції Шелест І. М.
Провадження № 22-ц/818/4593/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи позовного провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря : Семикрас О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішенняЧервонозаводського районного суду м. Харкова від 23 червня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Шелест І.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з Додатковою Відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

06 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з Додатковою Відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення матеріальної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 15.09.2016 року в м. Харкові по проспекту Московському сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів ВАЗ 21083 реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та Мерседес реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є позивач ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль Мерседес реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазнав технічних пошкоджень. Винним у цій дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» відповідно до договору страхування № АК/0993966.

Зазначив, що 15.12.2016 він звернувся до страхової компанії з заявою про страховий випадок. Для оцінки вартості матеріальної шкоди автомобіля звернувся до незалежного судового експерта Шаповалова В.І., який склав висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 222В від 01.06.2017, згідно якого, вартість матеріальної шкоди автомобіля складає 220 986, 76 грн.

Відповідно до п. 4 Полісу «Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 тисяч гривень». Таким чином, відповідач ТзДВ «СТ Домінанта» не виплатило частину матеріальної шкоди, а саме 100 000, 00 грн. Крім того, сума пені за період з 03.03.2017 по 31.08.2017 від простроченої суми боргу (100 000, 00 грн.) у загальному розмірі складає 13 010, 00 грн. Відповідач ОСОБА_1 повинен відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 120 986, 76 грн (220 986, 76 грн. 100 000, 00 грн).

На підставі вищевикладеного ОСОБА_2 просив суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 100 000, 00 гривень; пеню у розмірі 13 010, 00 грн; а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 120 986, 76 грн та судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 червня 2020 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 100 000, 00 копійок та пеню за період з 03.03.2017 по 31.08.2017 у сумі 12 857 (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень) 54 коп, а також судовий збір у сумі 1209, 76 грн.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 120 986, 76 копійок, а також судовий збір у сумі 1130,20 грн.

В задоволені позову в іншій частині - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 100 000, 00, та стягнути з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10529,98.У задоволенні іншої частини відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вказав, що ТДВ «СТ Домінанта» для здійснення огляду пошкодженого автомобіля та для визначення розміру збитку та вартості відновлювального ремонту було замовлено проведення огляду пошкодженого автомобіля та здійснення відповідної експертизи ТОВ «Всеукраїнська Експертна Компанія «Сова». 30.09.2016 року повноваженим представником ТОВ «Всеукраїнська Експертна Компанія «Сова» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та на підставі проведеного огляду здійснено оцінку вартості матеріального збитку, що завданий власнику ТЗ Мерседес Бенц р.д.н. НОМЕР_3 , що підтверджується Звітом №57-D/24/l, та протоколом огляду ТЗ від 30.09.2016 року.

Зазначив, що за звітом вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ТЗ Мерседес Бенц, д.р.н. НОМЕР_3 , становить 110 529, 98 грн. з ПДВ та 92 108,32 грн. без ПДВ. Звіт №57-D/24/l складений відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а також Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже відповідає вказаним вимогам. Крім того, цей Звіт не був визнаний в судовому порядку недійсним та таким, що складений з порушенням вимог законодавства, а отже є належним доказом по справі.

Звертає увагу суду, що звіт ТДВ «СТ Домінанта» зроблений станом на 19 грудня 2016 року, одразу після подання позивачем заяви на виплату страхового відшкодування від 15.12.2016 року. Висновок експертного автотоварознавчого дослідження за №222в, наданий позивачем, складений станом на 01 червня 2017 року, тобто вже більш ніж через півроку після ДТП. У ремонтній калькуляції, доданій до висновку, зазначено, що ціни вказані станом на 01.06.2017 року чим і пояснюється збільшена вартість відновлювального ремонту порівняно зі звітом №57- D/24/1.

Вказав, що позивачем неодноразово були подані клопотання про проведення судово - товарознавчої експертизи, які були задоволені. Однак, по невідомим обставинам, позивач не здійснив оплату за їх проведення, хоча був повідомлений про це належним чином, а згодом подав до суду «Заключение автотовароведческой экспертизы №48В». Даний висновок був зроблений зовсім ні по матеріалам справи, а на підставі раніше проведеної експертизи позивачем №222В від 01 червня 2017 року, це навіть вказано у ньому.

У відзиві представник позивача адвокат Зябкін В.В. просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки воно є законним та обґрунтованим, відповідає обставинам справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника, за відсутності інших учасників справи, які відповідно до ст. 131 ЦПК України належним чином були повідомлені про розгляд справи, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її подальшому розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам оскаржене рішення суду у повній мірі відповідає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у справі було безспірно встановлено, дорожньо транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль, сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , який застрахував свою відповідальність у ТДВ "СТ "Домінанта", розмір шкоди, крі пені, належним чином доведено, відповідач надані позивачем докази не спростував.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі особи, яка винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та потерпілого.

Судовим розглядом встановлено, що 15.09.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів Мерседес Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.10.2016 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 7).

Відповідно до змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, судом встановлено, що дорожньо транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль, сталася з вини відповідача ОСОБА_1 .. Дана обставина не потребує доказування, крім того сторонами у справі не оспорювалася.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ "СТ "Домінанта" відповідно до договору № АК/0993966 (а.с.8).

З копії повідомлення № 370 від 22.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 повідомив ТДВ "СТ "Домінанта" про страховий випадок, а саме ДТП, за участю транспортних засобів Мерседес Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 (а.с. 61).

Із копії заяви № 610 від 15.12.2016 року про виплату страхового відшкодування вбачається, що ОСОБА_2 , як власник автомобіля Мерседес Бенц реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до ТДВ "СТ "Домінанта", де була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за номером полісу № АК/0993966, укладеним 13.09.2016 року зі строком дії на рік до 12.09.2017 (а.с. 9).

З копії звіту експертного автотоварознавчого дослідження № 222В від 01.06.2017, наданого позивачем, вартість матеріальної шкоди автомобіля визначена у розмірі 220 986, 76 грн.

30.09.2016 представником ТОВ «Всеукраїнська Експертна компанія «СОВА», на замовлення страхової компанії, проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та на підставі проведеного огляду здійснено оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Мерседес Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується звітом № 57-D/24/1 та протоколом огляду від 30.09.2016, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 110 529, 98 грн з ПДВ, та 92 108, 32 грн без ПДВ, ціни у звіті вказані станом на 01.06.2017.

На виконання ухвали суду від 17.10.2018, було проведено 19.03.2019 автотоварознавчу експертизу № 48В по матеріалам справи, згідно висновків якої вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді 15.09.2016 на момент складення експертизи № 222 В від 01.06.2017, складає 220 986, 77 грн (а.с. 188-214).

Відповідно до звіту № 57-D/24/ від 30.09.2016, виконаного оцінювачем ТОВ «Всеукраїнська Експертна компанія «СОВА» на замовлення страхової компанії, визначено розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Мерседес Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_3 - 110 529, 98 грн. Ціни у звіті вказані станом на 01.06.2017.

Зазначений розмір матеріального збитку визначений без врахування втрати товарної цінності.

Позивачем до позову надано виконаний на його замовлення висновок автотоварознавчого дослідження № 222В від 11.06.2017, відповідно до якого вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_3 в результаті ДТП 15.09.2016 складає 220986.76 грн.

Згідно до висновку судової автотоварозначвої експертизи № 48В від 19.03.2019, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді 15.09.2016 на момент складення експертизи № 222В від 01.06.2017, складає 220 986, 77 грн.

З них величина втрати товарної якості складає 31600, 52 грн.

Відповідно до п. 4 Полісу Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 тисяч гривень. Таким чином, відповідач ТзДВ «СТ Домінанта» незаконно не виплатило частину матеріальної шкоди, а саме 100 000, 00 грн

Із висновку №48В складеного 19 березня 2019 року судовим експертом ФОП ОСОБА_4 , свідоцтво №409 від 31.05.2013 року, видано на підставі рішення Центральної експетрно-кваліфікаційної комісії при Міністерства юстиції Україна, вбачається, що вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді 15.09.2016 на момент складення експертизи № 222В від 01.06.2017, складає 220 986, 77 грн.

Згаданий висновок є обгрунтованим, відповідає даним про розмір ушкоджень автомобіля, який зазначений у протоколі огляду транспортного засобу від 06 грудня 2017 року, фототаблиці та ремонтній калькуляції, які об`єктивно відповідачем не були спростовані (а.с. 21-31).

У справі наявні докази того, що суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 має кваліфікацію оцінювача за напрямком 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», що підтверджено Сертифікатом № 777/16 від 13.10.2016, свідоцтво №409, свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 1198 від 29.03.2004 (а.с. 360). Таким чином спеціаліст має усі повноваження та кваліфікацію для проведення оцінки КТЗ, наведені з цього приводу доводи скарги колегія суддів відхиляє, за їх доведеністю.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ "СТ "Домінанта" відповідно до договору № АК/0993966 (а.с.8).

Згідно вимог ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічна норма міститься у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». А саме, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на спростування висновків суду про те, що з нього на користь позивача підлягає стягненню різниця між заподіяними збитками у розмірі 220986 грн. 77 коп. та стягнутої шкоди з ТДВ "СТ "Домінанта"-100000,00 грн, тобто розмір збитків які має відшкодувати відповідач складають 120986 грн. 76 коп.

Відповідно до п. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ст. 12 ЦПК України вказано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В ст. 81 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду справи відповідач мав процесуальну можливість самостійно надати суду власний звіт спеціаліста-автотоварознавця та оцінити завдані збитки або заявити клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи для встановлення фактів, що викликають сумніви у сторін, проте він не скористались таким правом.

Доводи скарги, що позивачем надано до суду висновок судової автотоварознавчої експертизи № 48В від 19.03.2019, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді 15.09.2016 на момент складення експертизи № 222В від 01.06.2017, складає 220 986, 77 грн., а звіт № 57-D|41|1 від 19.12.2016, виконаний на замовлення страхової компанії, і різниця між цими висновками півроку, колегія суддів відхиляє, оскільки розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі та інших, належних та допустимих доказів, на спростування визначеного експертом у висновку 19.03.2019 № 48В розміру матеріальної шкоди, відповідачами суду не надано. Клопотань щодо призначення експертизи від відповідачів не надходило, своїх висновків не надали.

Відповідач та його представник адвокат Аскретков А.В. брали участь у підготовчому засіданні, отримали копію позову (а.с.42), подавали на його свій відзив, однак клопотань про призначення судової експертизи не заявляли, всупереч положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України власного звіту дослідження спеціаліста-автотоварознавця суду не надали. Відповідачем не спростовано, будь-яких експертних висновків, які б спростовували зазначений звіт, так і правильність розрахунку суду не надавалось.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15, зазначено, що якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням встановленого, матеріальна шкода позивачу була завдана саме внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем, вина якого правильно встановлена судом на підставі чинної постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.10.2016 року, яка не була оскаржена відповідачем, а стосовно позивача протокол про порушення правил дорожнього руху не складався, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув завдану позивачу майнову шкоду за рахунок відповідачів.

Оскільки відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, колегія суддів відхиляє ці доводи скарги, за їх недоведеності.

Таким чином доводи скарги висновку суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ст. 89 ЦПК України:

1. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оскаржене рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, яким відповідно до ст. 89 ЦПК України судом була надана належна оцінка в межах предмету позову, наведених на обґрунтування своїх доводів та заперечень сторін, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги та розглянутого судом позову не вбачається.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.367, 368, п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 жовтня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

А.В.Котелевець.