Справа № 2-3531/09 Головуючий у 1 інстанції: Хобор Р.Б.
Провадження № 22-з/811/269/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
07 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:
головуючої: Крайник Н. П.
суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.
при секретарі: Сеньків Х.І.
розглянувши у місті Львові заяву ОСОБА_1 про вирішення питання судових витрат у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Стрийської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -
Постановою Апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 жовтня 2009 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на самочинно реконструйований гараж по АДРЕСА_1 скасовано. Постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Стрийської міської ради Львівської області про визнання права власності на самочинно реконструйований гараж по АДРЕСА_1 відмовлено.
09 жовтня 2019 року Львівським апеляційним судом на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області надіслано запит про витребування матеріалів справи для вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення.
12 серпня 2020 року Львівським апеляційним судом надіслано повторний запит до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з вимогою направити матеріали справи для вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення.
Матеріали цивільної справи надійшли до Львівського апеляційного суду 25 вересня 2020 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводиться без виклику учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.
Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 1 статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи встановлено, що заяви про подачу доказів, що підтверджують розмір витрат на правову допомогу, протягом п`яти днів після винесення постанови не було подано.
Оскільки докази про розмір витрат, які ОСОБА_1 сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи не були подані до закінчення судових дебатів, як і не було зроблено заяви про подачу таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав до стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.
Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в частині вимоги стягнути на її користь сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.
Згідно з ч.1-2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Під час постановлення постанови, відповідно до вимог ст.ст. 141, 382 ЦПК України, апеляційний суд в постанові повинен розподілити судові витрати, розмір яких повинен бути доведений заінтересованою особою згідно з вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України.
Відповідно до пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, розмір судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги сплатила 605 грн. (арк. спр. 53) та на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху доплатила судовий збір у розмірі 1165 грн. та 99 грн. (арк. спр. 73, 74)
У заяві вирішення питання судових витрат ОСОБА_1 просила стягнути на її користь судовий збір у розмірі 1165 грн.
Судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Відтак, з врахуванням наведених вимог законодавства з позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 582,50 грн. з кожної.
Керуючись ст.ст.270, 382 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
п о с т а н о в и в:
Ухвалити додаткову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Стрийської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.
Заяву ОСОБА_1 в частині стягнення судового збору задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 582,50 грн. з кожної.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 07 жовтня 2020 року.
Головуючий: Крайник Н. П.
Судді: Шеремета Н. О.
Цяцяк Р. П.