Справа № 206/4151/20
Провадження № 4-с/206/5/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2020 м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштак К.С., перевіривши матеріали скарги адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються державний виконавець Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єремєєва Олена Олександрівна, стягувач ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_4 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ

Адвокат Кузьмінов Дмитро Валерійович, звернувся в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на дій державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судового рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2019 року по справі № 206/6779/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором позики. Скарга обґрунтована тим, що 27.05.2019 з заявою про відкриття виконавчого провадження до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернувся ОСОБА_2 , якою просив прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 206/6779/18, виданий 22.04.2019 Самарським районним судом м. Дніпропетровська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1700000,00 грн. ОСОБА_1 з`ясовано, що на виконанні Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавчий лист Самарського районного суду м. Дніпропетровська, який судом не видавався. Крім цього, постановою про перевірку виконавчого провадження від 05.07.2019 постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.05.2019, про арешт коштів боржника від 30.05.2019 та постанова про стягнення виконавчого збору від 30.05.2019 скасовані, виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання. В зв`язку із чим, адвокат просив визнати дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єремєєвої Олени Олександрівна щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.05.2019, постанови про арешт коштів боржника від 30.05.2019, постанови про стягнення виконавчого збору від 30.05.2019 неправомірними та скасувати ці постанови.

Ознайомившись зі змістом скарги та долученими матеріалами, а також дослідивши матеріали цивільної справи № 206/6779/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, суддя вважає, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити з огляду на таке.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також виконавчі написи нотаріусів (пункти 1 і 3 зазначеної частини).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби на час звернення зі скаргою до суду був урегульований статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 2 вказаної вище статті встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

На підставі цієї статті ВП ВС дійшла висновку, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

В той же час, порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, визначений у розділі VII ЦПК України.

Так, статтею 447 ЦПК України передбачено що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Проаналізувавши вказані норми, можна зробити висновок, що при виконанні судових рішень діє правило існування виконавчого листа, виданого судом щодо боржника (відповідача) у цивільній справі.

Закон, тобто ЦПК України, не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання підроблених виконавчих листів.

Між тим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець ч. 3 ст. 287 КАС України.

Так, за правилами адміністративного судочинства оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Отже, право на звернення зі скаргою та порядок її розгляду й постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства та його примусовим виконанням.

Так, скаржник оскаржує дії державного виконавця щодо винесення постанов по виконавчому листу, який Самарський районний суд м. Дніпропетровська не видавав та відповідного рішення за участю скаржника не ухвалював, а тому і контроль за виконанням неіснуючого судового рішення здійснювати не може.

ОСОБА_1 не є учасником виконавчого провадження по цивільній справі № 206/6779/18, як і не є стороною по даній справі.

З матеріалів скарги не вбачається, що правовідносини виникли під час виконання судового рішення, ухваленого Самарським районний судом м. Дніпропетровська, а вбачається спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що унеможливлює розгляд скарги в порядку ст. 447 ЦПК України, яка становить положення про судовий контроль за виконанням судових рішень.

Якщо виконанню підлягає рішення іншого органу (не суду) і відсутній спеціальний закон, що передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів ДВС чи приватного виконавця, у такому випадку вони підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічним за змістом висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах: від 14.03.2018 (справа № 213/2012/16), від 14.11.2018 (справа № 161/15523/17) та від 27.03.2019 (справа № 823/359/18) від 24 квітня 2019 року (Справа № 805/3267/16-а).

Окрім цього, згідно ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Так, постанови, які скаржник просить скасувати в своїй скарзі вже були скасовані заступником начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єремєєвою О.О. в порядку, передбаченому вище, а тому наразі взагалі відсутній предмет розгляду даної скарги.

З досліджених матеріалів цивільної справи № 206/6779/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, також встановлено, що виконавчі листи видавались судом 15.04.2019 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики від 27.07.2017 у розмірі 1700000,00 грн. та про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплаченого судового збору у розмірі 1200,00 грн.

Крім того, з матеріалів долучених адвокатом до справи, запитів Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області та відповідей Самарського районного суду м. Дніпропетровська на відповідні запити вбачається, що скаржнику та її представнику достеменно відомо, що на виконанні Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не перебував виконавчий лист виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 206/6779/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Також, матеріали вищезазначеної цивільної справи містять лист слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції Семенкова С.М., згідно змісту якого, в провадження СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000746 від 06.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України. Під час проведеного досудового слідства було встановлено, що невстановлена особа, діючи умисно з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, надала до ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області виконавчий лист № 206/6779/18, виданий 22.04.2019 Самарським районним судом м. Дніпропетровська, який містить ознаки підробки про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1700000,00 грн.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (ч. 9 ст.10 ЦПК України).

Приписами ст. 186 ЦПК України, визначено перелік підстав відмови у відкритті провадження у справі.

Так, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Даний скарга не може бути розглянута судом в порядку судового контролю за виконанням судового рішення у цивільній справі, тому у відкритті провадження необхідно відмовити відповідно до ст.186 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до обґрунтованого висновку, що у відкритті провадження за скаргою адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються державний виконавець Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єремєєва Олена Олександрівна, стягувач ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_4 на дії державного виконавця має бути відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись та керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 10, 11-13, 186, 258, 260, 353, 447 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за скаргою адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються державний виконавець Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єремєєва Олена Олександрівна, стягувач ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_4 на дії державного виконавця - відмовити.

Роз`яснити стороні позивача, що спір повинен вирішуватися за правилами адміністративного судочинства Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Маштак