Справа № 191/1157/20
Провадження № 2-з/191/38/20
У Х В А Л А

іменем України

15 жовтня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря Яришевої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення, заборону вчиняти певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Семенуха Івана Олеговича, ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровська міська рада, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

13.10.2020 року до суду позивачем подано заяву, в якій ОСОБА_1 обґрунтовує необхідність застосування забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення, які є предметом договору купівлі-продажу, який ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним, та заборонити вчиняти певні дії щодо них ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або)грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2)забороною вчиняти певні дії; 3)встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5)зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7)передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8)зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9)арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовної вимоги ОСОБА_1 є визнання недійсним договору купівлі-продажу майна нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 30.11.2018 року між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_2 .

Крім того, в провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на теж саме нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

При розгляді заяви про забезпечення, суд прийшов до висновку про те, що позивачем не доведено співмірності накладення арешту на нерухоме майно, порівняно із заявленою позовною вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Вимога у заяві про забезпечення позову про заборону Іларіонівській селищній раді Синельниківського району Дніпропетровської області здійснювати дії по відведенню земельної ділянки в оренду або у приватну власність під нежитловими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , виходить за межі позовних вимог ОСОБА_1 , тобто не є предметом судового розгляду у справі №191/1157/20, тому задоволеною бути не може.

Виходячи з викладеного, встановивши, що між сторонами справи дійсно наявний спір немайнового характеру щодо нерухомого майна нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , належного на праві власності ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі, приймаючи до уваги, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає доцільним вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , до набрання законної сили рішенням суду у справі №191/1157/20, здійснювати реконструкцію та зруйнування (знесення) нежитлових приміщень за вищевказаною адресою, а Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради та його структурним підрозділам, заборонити надавати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та/або їх орендарям дозволи на реконструкцію нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд вважає, що саме такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами ОСОБА_1 , забезпечить запобігання ухиленню від виконання рішення відповідачами, у випадку задоволення позовних вимог і, в той же час, відповідач ОСОБА_2 , як титульний власник нежитлових будівель, не позбавляється можливості володіти та користуватися своїм нерухомим майном.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-152 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення, заборону вчиняти певні дії, задовольнити частково.

До набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі №191/1157/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Семенуха Івана Олеговича, ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровська міська рада, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, вжити заходи забезпечення позову:

-заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , вчиняти дії щодо відчуження, а також вчиняти реєстраційні дії, здійснювати реконструкцію та зруйнування (знесення) нежитлових приміщень (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1550,6 кв.м, що складаються із: корівника 1296,2 кв.м, комори 9,4 кв.м, побутового приміщення 9,7 кв.м, доїльної зали 90,9 кв.м, підсобного приміщення 129,8 кв.м, коридора 8,7 кв.м, інше 5,9 кв.м.;

-заборонити Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради та його стурктурним підрозділам надавати ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , та/або їх орендарям дозволи на реконструкцію нежитлових приміщень (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1550,6 кв.м, що складаються із: корівника 1296,2 кв.м, комори 9,4 кв.м, побутового приміщення 9,7 кв.м, доїльної зали 90,9 кв.м, підсобного приміщення 129,8 кв.м, коридора 8,7 кв.м, інше 5,9 кв.м.

В іншій частині заяви про забезпечення позову, відмовити.

Відповідно до ч.ч.11, 12 ст. 153 ЦПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: А. В. Твердохліб