Cправа № 563/1101/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2020 року

Корецький районний суд Рівненської області

у складі головуючого судді Загородько Н.А.

секретар судового засідання Заруцький А.О.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа: Корецька районна ДНК, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 .. Після її смерті відкрилася спадщина. 02 квітня 2015 р. ОСОБА_6 залишила заповіт, згідно якого заповіла позивачу ОСОБА_1 , земельну ділянку площею 1,84 га, що розташована на території Даничівської сільської ради; земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Батьківщина» села Даничів Корецького району Рівненської області розміром 2,80 га.. Позивач частково прийняла дану спадщину у визначеному законом порядку та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , а саме на 7/8 часток земельної ділянки площею 1,3388 га. та 7/8 часток земельної ділянки площею 0,5022 га.. 1/8 частки спадщини була отримана ОСОБА_5 як обов"язкова частка спадщини. Виданими свідоцтвами про право на спадщину зареєстрованими за №716 та № 717 державним нотаріусом Корецької районної державної нотаріальної контори Денисюк А.М. було виконано частину заповіту, щодо земельної ділянки площею 1,84 га, що розташована за адресою: Рівненська область Корецький район, територія Даничівської сільської ради, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

Крім того, 27 вересня 2013 року ОСОБА_6 залишила заповіт, у відповідності до якого заповіла відповідачу ОСОБА_3 належні їй земельні ділянки площею 0,5356 га, 0,9 га та 0,5026 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Даничівської сільської ради і ОСОБА_3 прийняла спадщину в розмірі 7/8 частки земельних ділянок.

Як стало відомо позивачу, земельні ділянки площею 0,5026 га, 0,5356 га та 0,9 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Даничівської сільської ради, що ОСОБА_6 заповіла відповідачу ОСОБА_3 згідно заповіту від 27 вересня 2013 р. та земельна частка (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Батьківщина» села Даничів Корецького району Рівненської області розміром 2,80 га, що ОСОБА_6 заповіла позивачу, згідно заповіту від 02.04.2015 р. є одним і тим самим спадковим майном.

Оскільки, заповіт складений ОСОБА_6 від 02 квітня 2015 р., скасовує заповіт, що складений ОСОБА_6 27 вересня 2013 року, то оскаржувані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 видані на підставі скасованого заповіту.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали та просили задоволити, вважають, що земельна ділянка, яку оформила на себе відповідач ОСОБА_3 за заповітом ОСОБА_6 від 27.09.2013 року є земельною ділянкою, яка залишена позивачу за заповітом ОСОБА_6 від 02.04.2015 року. Стверджують, що заповіт від 27.09.2013 року є скасованим заповідачем, оскільки після нього складено другий від 02.04.2015 року, а згідно закону останній заповіт скасовує попередній, а тому свідоцтва про право на спадщину, які були видані ОСОБА_3 є недійсними.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в позові відмовити, оскільки вважають, що спірне питання щодо заповітів відсутнє і вони не перетинаються, оскільки у заповіті від 02.04.2015 року двома пунктами зазначена одна і та ж сама земельна ділянка. Земельна ділянка розміром 2,80 га, що належала ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право на земельну частку пай № 009970 є земельною ділянкою розміром 1,84 га, яка зазначена в державному акті серії ЯА № 056722 від 28.07.2005 року, який був виданий на підставі сертифіката № 009970 та успадкована ОСОБА_1 .. Тобто, позивач прийняла все спадкове майно, яке вказане у заповіті від 02.04.2015 року, а відповідач ОСОБА_3 відповідно - своє..

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з"явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник третьої особи Корецької районної ДНК в судове засідання не з"явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Крім того, в заяві державний нотаріус Денисюк А.М. зазначає, що 29.05.2016 року Корецькою районною ДНК за заявою ОСОБА_3 була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . При перевірці даних за спадковим реєстром виявилося, що ОСОБА_6 було складено та посвідчено заповіти: 22.09.2009 року № 23, 20.07.2010 № 19, 24.02.2012 року № 1, 27.09.2013 року № 39, 02.04.2015 року № 221. Всі заповіти на час відкриття спадщини чинні, однак заповіти від 22.09.2009 року та 24.02.2010 року змінені пізніше складеними заповітами. 05.08.2015 року надійшла заява про спадкування від ОСОБА_5 , якій належить обов"язкова частка в спадщині. 07.10.2015 року надійшла заява ОСОБА_1 .. Нотаріусом було видані свідоцтва про право на спадщину за законом на обов"язкову частку та свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке було вказано в заповітах. Щодо спадкування права на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), станом на час відкриття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину дане майно було відсутнє і позивачем не було подано жодного документу, який підтвержував належність даного майна станом на час відкриття спадщини померлій ОСОБА_6 , тобто нотаріусом не було порушено жодної норми закону при видачі свідоцтв про право на спадщину.

Допитана в якості свідка ОСОБА_1 пояснила, що померла ОСОБА_6 була їй свекрухою. Вона доглядала її до смерті, піклувалась про неї, готувала їжу, оскільки остання була хворою. За те, що ОСОБА_1 доглядала ОСОБА_6 , вона заповіла їй дві земельні ділянки розмірами 1,84 га та 2,80 га.. Після смерті ОСОБА_6 , свідок звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини. На одну земельну ділянку, а саме розміром 1.84 га. їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а другу вона оформити не змогла, оскільки нотаріус повідомила, що на земельну ділянку розміром 2,80 га немає документів.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснила, що є дочкою ОСОБА_6 .. Мати залишила на її ім"я заповіт, яким заповіла три земельні ділянки розмірами 0,5356 га, 0,9 га та 0,5026 га.. Дану спадщину вона прийняла та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Заслухавши учасників розгляду справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть виданим 27 травня 2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корецького районного управління юстиції у Рівненській області серії НОМЕР_1 .

Відповідно до заповіту складеного 02 квітня 2015 року ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 1,84 га., що розташована за адресою: Рівненська область, Корецький район, територія Даничівської сільської ради, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства; земельну частку пай у землі, яка перебуває в колективній власності КСП "Батьківщина" села Даничів Корецького району Рівненської області розміром 2,80 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Суд вважає, що в заповіті зазначена одна земельна ділянка, яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №056722 від 28 липня 2005 р..

Згідно заповіту складеного 27 вересня 2013 року, який посвідчений секретарем Даничівської сільської ради Корецького району Рівненської області, ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_3 належні їй земельні ділянки площею 0,5356 га, 0,9 га та 0,5026 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Даничівської сільської ради.

Відповідно до заяви від 29.05.2015 року ОСОБА_3 звернулась до Корецької районної ДНК про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 ..

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 560, № 561, № 562 на 7/8 частки земельних ділянок: площею 0,5356 га під кадастровим номером :02:006:0097; 0, 5026 га під кадастровим номером :02:001:0380 та 0,9000 га під кадастровим номером :02:006:00980.

Відповідно до заяви від 07.10.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Корецької районної ДНК про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ..

12 грудня 2017 року ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 716, № 717 на 7/8 часток земельної ділянки площею 1,3388 га, яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ЯА № 056722, кадастровий номер :02:006:0016 та на 7/8 часток земельної ділянки площею 0,5022 га, яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ЯА № 056722, кадастровий номер :02:001:0056.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 09.08.2017 p. за позовом ОСОБА_1 про тлумачення заповіту, що набрало законної сили, по справі №563/746/17 за позовом до Даничівської сільської ради Корецького району Рівненської області розтлумачено, що ОСОБА_6 , згідно свого заповіту від 02 квітня 2015 року, заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 1,84 га., цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Даничівської сільської ради Корецького району Рівненської області, яка належить ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №056722 від 28 липня 2005 р.

Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру у Рівненській області відділу у Корецькому районі від 09.10.2017 року № 29-17-0.26-128/110-17 ОСОБА_6 09.04.1996 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РВ № 009970, зареєстрований за № 371 на площу 2,80 умовних кадастрових гектарів. На підставі вказаного вище сертифікату ОСОБА_6 було видано державний акт серії ЯА № 056722 від 28.07.2005 року та зареєстрований за № 3955 на площу 1,84 га.

Судом досліджено документи спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , яка заведена Корецькою районною державною нотаріальною конторою, та яка надана на виконання ухвали суду. Зазначеними доказами підтверджено, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 дійсно прийняла спадщину та впродовж строку, встановленого ст.1273 ЦК України не відмовилася від її прийняття. Спадкоємець ОСОБА_5 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині, також її прийняла.

Щодо спадкоємця ОСОБА_1 , остання прийняла спадщину за заповітом від 02 квітня 2015 року , а саме на на 7/8 часток земельної ділянки площею 1,3388 га, яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ЯА № 056722, кадастровий номер :02:006:0016 та на 7/8 часток земельної ділянки площею 0,5022 га, яка належала ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ЯА № 056722, кадастровий номер :02:001:0056, а щодо спадкування права на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), станом на час відкриття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину дане майно було відсутнє і позивачем не було подано жодного документу, який підтвержував належність даного майна станом на час відкриття спадщини померлій ОСОБА_6 ..

У частині першій статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку,

встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або

оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповіт може бути скасований шляхом складання нового заповіту, або поданням заяви про його скасування нотаріусу. В будь-якому випадку більш пізній заповіт скасовує попередній повністю або у частині, в якій він йому суперечить.

З матеріалів справи вбачається та встановлено в судовому засіданні, що померла ОСОБА_6 , знаючи порядок скасування та складення нового заповіту, за життя цим не скористався і не скасувала заповіт складений нею на користь ОСОБА_3 ..

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (стаття 1301 ЦК України).

Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 05.10.2020 року № 29-17-0.2-5267/2-20 ОСОБА_6 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ № 009970, на площу 2,80 га та на підставі свідоцтва на спадщину за законом 11.04.2008 року успадкований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ № 009835 на площу 2,80 га, який був виданий ОСОБА_7 .. Інші сертифікати на право на земельну частку (пай), які були видані чи успадковані ОСОБА_6 відсутні.

Отже, враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає

Керуючись ст.ст.328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1254, 1268 ЦК України, 4, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа: Корецька районна ДНК, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21.10.2020 року.

Суддя