Дата документу 15.09.2020
ЄУ № 2-470/09
Провадження №6/942/75/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Проньки В.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков подання старшого державного виконавця Хрустальнинського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Оснач А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Хрустальнинського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Оснач А.М. звернулася до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

В обґрунтування своїх вимог старший державний виконавець зазначила, що на примусовому виконанні Хрустальнинського МВ ДВС знаходиться виконавче провадження №56190738 з виконання виконавчого листа (дублікат) №2-470/09, виданого 25.05.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Краснолуцького міського центру зайнятості суми виплаченого матеріального забезпечення допомоги по безробіттю у розмірі 3400,08 грн із розстрочкою виконання рішення суду по 150 грн щомісячно. Старший державний виконавець посилається на те, що рішення не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

ОСОБА_2 державний виконавець в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З огляду на викладене, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобами не здійснювалося.

Суд, розглянувши подання, оцінивши докази, додані старшим державним виконавцем на його обґрунтування, вважає, що подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі боржників, на виконанні Хрустальнинського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження №56190738, в якому боржником зазначений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з інформацією Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржника-фізичної особи та про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, відомості стосовно боржника ОСОБА_1 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутні.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна суб`єкта № 221812455 від 28.08.2020 за боржником ОСОБА_1 нерухоме майно не зареєстровано.

Згідно з інформацією з Пенсійного фонду України боржник ОСОБА_1 в трудових відносинах не перебуває, пенсію не отримує.

Відповідно до інформації з МВС України транспортні засоби за боржником ОСОБА_1 не зареєстровані.

Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України від 27.08.2020, відомості щодо перетину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державного кордону України відсутні.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 29.07.2020, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 22.04.2009, орган, що видав 4419.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що особа, що має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Правильне застосування судом процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з цього питання є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина та має на меті сприяти ефективному, своєчасному і законному примусовому виконанню рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання». При цьому поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України подання розглядається судом негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускання в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомлення виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України, старший державний виконавець посилалася на те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, однак доказів, які б свідчили про те, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому маючи змогу виконати зобов`язання, але не робить цього з неповажних причин, суду не надала.

Само по собі посилання на заборгованість за вказаним виконавчим документом, за відсутності відповідних доказів, в тому числі і про наявність самої заборгованості, доказів відкриття виконавчого провадження, отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів державного виконавця, не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Зі змісту подання взагалі не вбачається, що боржник має намір покинути територію України. До того ж за інформацією Державної прикордонної служби України відомості щодо перетину ОСОБА_1 державного кордону України відсутні.

Крім того, з наданих матеріалів вбачається, що місцем проживання боржника ОСОБА_1 є м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської області, яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією, на якій не діють органи державної влади України, що саме по собі не може свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Суд також звертає увагу старшого державного виконавця на те, що відповідно до чинного цивільно-процесуального кодексу України стаття 377-1 ЦПК України, на яку вона посилається як на підтвердження своєї правової позиції, взагалі у кодексі відсутня.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що факт ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язання не є об`єктивно наявним і не підтверджується матеріалами, доданими до подання старшим державним виконавцем.

Суд враховує, що відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі- Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Отже подання старшого державного виконавця Хрустальнинського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Оснач А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа задоволенню не підлягає, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст. 260-261, 353, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Хрустальнинського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Оснач А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя: В.В. Пронька