Справа № 361/2697/19
Провадження № 2-з/361/33/20
У Х В А Л А

24 лютого 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Лопатинській С.А., з участю заявника (позивача) ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ., розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна між подружжям,-

встановив:

Позивач просить забезпечити докази, а саме:

1) зобов`язати відповідача ОСОБА_4 , який є титульним власником спірного спільного майна та земельних ділянок, на яких воно розташоване, забезпечити зберігання речових доказів (спірних об`єктів спільного майна) що є предметом позову у даній цивільній справі, у незмінному стані та заборонити вчиняти певні дії щодо зміни їх фізичного та технічного стану;

2) зобов`язати ОСОБА_4 забезпечити безперешкодний доступ експертів ТОВ «Український незалежний інститут судових експертиз» ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та разом з ними спеціалістів (інженерів геодезистів0 ОСОБА_7 та Сачука Олександра Васильовича, позивача ОСОБА_1 та її законного представника/адвоката до спірних об`єктів спільного майна , що є предметом даного позову та об`єктами експертного дослідження, та земельних ділянок, на яких вони розташовані, з метою їх безпосереднього огляду, обміру та фото фіксації, а саме до земельних ділянок з к.н. :00:058:0503 по АДРЕСА_1 , к.н. :01:037:0007 у селі АДРЕСА_2 , к.н. :00:034:1002 по АДРЕСА_3 , к.н. :00:038:0521 по АДРЕСА_3 .

У справі відкрито провадження, судовий процес триває в стадії підготовчого провадження.

Заява подана в порядку ст.116 ЦПК України і підлягає розгляду в порядку, встановленому, статтею 118 ЦПК , згідно якої заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею; заява розглядається не пізніше 5 днів з дня надходження до суду.

В судовому засіданні заявник і її представник заяву підтримали, пояснили, що необхідність у забезпеченні доказів виникла, враховуючи те, що відповідач є титульним власником спірного майна, і позивача є підстави припускати, що спірне майно, зокрема будівельні матеріали і створені з них об`єкти незавершеного будівництва , відповідач може змінити, ввести в експлуатацію, здійснити відчуження; а також що позивач замовила експертизу на предмет дослідження вказаних об`єктів нерухомого майна, зведених на земельних ділянках і самих земельних ділянок, дослідження яких в межах замовленої експертизи призначене експертами на 24-25 лютого 2020р., але відповідач не надає доступ експертам, спеціалістам, позивачці і її представнику до досліджуваних об`єктів, що унеможливлює проведення експертизи; замовлення експертизи було необхідним для того, щоб з,ясувати та встановити факт знаходження спірних об`єктів відносно земельних ділянок, встановити, на яких земельних ділянках знаходяться спірні об`єкти (незавершені будівництвом будівлі, до складу яких увійшли будматеріали і конструктивні елементи, зазначені у позовній заяві), на предмет визначення площ і конфігурацій земельних ділянок, можливих варіантів розділу в натурі спірних об`єктів. Необхідність забезпечення доказів також виникла і у зв`язку з тим, що позивач має намір змінити позовні вимоги, які є предметом розгляду в даній справі, або змінити предмет позову.

Представник відповідача проти даної заяви і проти забезпечення доказів у вказаний позивачем спосіб заперечував, мотивуючи тим, що позивач не довів необхідність і підстави для забезпечення доказів в порядку ст.116 ЦПК, що позивач не визначив, які саме докази він просить забезпечити, за якою з підстав, зазначених у ч.1 ст.116 ЦПК України, зокрема, який засіб доказування може бути втрачений або збирання та подання яких конкретно доказів стане для позивача згодом неможливим чи утрудненим, а також послався на те, що замовлена позивачем експертиза та поставлені експертам питання не відносяться до предмету доказування в даній справі, а вказані позивачем об`єкти нерухомого майна (об`єкти незавершеного будівництва) не є об`єктами спору у даній справі.

Позовними вимогами в даній справі є вимоги про визнання за позивачем права власності на Ѕ частину переліченого у позовній заяві майна з тих підстав, що майно набуте у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя. Таким майном (відносно якого позивач просить визнати право власності на Ѕ його частку) є: нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106); нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106); Ѕ частина нерухомого майна (нежитлова будівля (ангар) літер В, контрольно-диспетчерський пункт з ангарами, нежитлова будівля; нежитлова будівля (ангар) літер А) на земельній ділянці кадастровий номер :01:037:0007 за адресою: Київська область, Броварський район, с. Гоголів; матеріали, конструктивні елементи та обладнання, які були використані в процесі будівництва (створення) нерухомого майна на земельній ділянці кадастровий номер :00:058:0503 за адресою: АДРЕСА_1 ; матеріали, конструктивні елементи та обладнання, які були використані в процесі будівництва (створення) нерухомого майна на земельній ділянці, кадастровий номер :00:034:1002 за адресою: АДРЕСА_3 ; матеріали, конструктивні елементи та обладнання, які були використані в процесі будівництва (створення) нерухомого майна на земельній ділянці, кадастровий номер :00:038:0521 за адресою. АДРЕСА_3 .

Згідно ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ч.2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За приписами ст.78 ЦПК позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, (та/або у строки, встановлені судом). Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ст. 84 ЦПК учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах 2 та 3 ст.83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ст.97 ЦПК речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи.

Згідно ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Згідно ч.2 - способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно ч1 ст.117 ЦПК у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема, п.4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; п.5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; п.6) спосіб забезпечення доказів.

Згідно ч.5 ст.118 ЦПК за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. Ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню .

Таким чином, у разі, коли заява про забезпечення доказу ( доказів) позивачем подається вже після подання позову і відкриття провадження у справі, забезпечуватись можуть або докази, подані позивачем разом з позовом чи в інші строки, встановлені законом та/або судом для подання доказів, або докази, які позивачем не подані з поважаних причин, але про які позивач вчасно повідомив (заявив про намір подати пізніше) або які просив витребувати. Крім того, позивач у заяві про забезпечення доказу (доказів) зобов`язаний вказати підставу або сукупність підстав, передбачених в частині 1 ст.116 ЦПК України, а також вказати конкретний доказ, подання якого стане неможливим чи утрудненим та/або засіб доказування, який може бути втрачений.

Є відмінності у забезпеченні доказів у випадку подання заяви до подання позову і у випадку подання заяви у справі, провадження в якій вже відкрите. У разі подання заяви про забезпечення доказу у вже відкритій справі закон не передбачає забезпечення доказів, про які сторона не заявила і які лише має намір заявити чи подати для доказування тих позовних вимог, які ще не заявлені але які вона планує заявити пізніше (як шляхом зміни предмету чи підстави позову в межах одної справи так і шляхом звернення до суду з іншим позовом).

При вирішенні питання про докази і способи доказування слід брати до уваги приписи закону про належність доказів, - як мають відноситись до предмету доказування в даній справі, для цього виходити з заявлених позовних вимог (предмету і підстав позову), не виходячи за їх межі.

Щодо забезпечення доказів, то суд робить такі висновки:

Позивач просить зобов`язати відповідача забезпечити зберігання речових доказів (спірних об`єктів спільного майна), що є предметом позову у даній цивільній справі, у незмінному стані та заборонити вчиняти певні дії щодо зміни їх фізичного та технічного стану.

Разом з тим, ухвалою суду від 31.10.2019р. вжито захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що є предметом спору, і забезпечення позову у спосіб накладення арешту майна, з приводу якого заявлено спір, є достатнім забезпечуючим заходом в межах даної справи, направленим на збереження стану спірного майна і його належності.

Крім того, в заяві про забезпечення доказів заявник не вказав конкретні докази, які він хотів би забезпечити. Заява містить лише посилання на вислів «речові докази (спірні об`єкти спільного майна)», разом з тим позивачем на протязі підготовчого провадження не було заявлено речових доказів і відповідних клопотань про визнання певних речей (майна) речовими доказами.

Також позивач не вказав конкретно одну або сукупність підстав, з передбачених у ч.1 ст.116 ЦПК України , за якою він просить забезпечити конкретний доказ, не вказав у заяві і не обґрунтував в судовому засіданні який засіб доказування може бути втрачений у разі незабезпечення доказу, і якого саме, або подання якого доказу у подальшому стане неможливим або утрудненим.

Щодо забезпечення доступу експертам (за замовленою позивачем експертизою) до об`єктів дослідження, то суд не вбачає підстав для задоволення заяви в цій частині, оскільки забезпечення доступу експертам до об`єкту дослідження вирішується у інший процесуальний спосіб; крім того це не є забезпеченням доказу в розумінні ст.116 ЦПК України, а також враховуючи, що у призначенні експертизи в даній справі (за наслідками апеляційного перегляду) позивачу було відмовлено. Суд також враховує, що у встановленні для подання доказів і клопотань строки позивач не заявив про подання ним такого доказу, як висновок експертизи на його замовлення, і питання про прийняття такого доказу судом не розглядалось, тому на даний час слід вважати, що такий доказ не поданий і не заявлений у встановленому ЦПК порядку для подання доказів.

Взагалі суд вважає необґрунтованою вимогу заявника надати доступ до об`єктів і на земельні ділянки, належні відповідачу окрім експертів - їй і її законному (?) представнику, - такий доступ не обумовлюється необхідністю проведення експертизи, і був би незаконним втручанням у право власності у будь-якому разі.

Крім того, що вказаний доказ не був поданий і заявлений суду у передбачені строки, суд вважає вказаний доказ неналежним до предмету доказування у даній справі, враховуючи зміст питань, які замовник (позивач) поставив перед експертами у тій експертизі, проведення якої просить забезпечити у спосіб надання експертам доступу до об`єктів. Вказані питання ні окремо ні у сукупності не відносяться до предмету доказування саме в даній справі і саме за заявленими позовними вимогами, оскільки стосуються з,ясування варіантів поділу майна в натурі (а такого позову не заявлено), стосуються площ і конфігурацій земельних ділянок (а таких вимог і взагалі спору з приводу земельних ділянок не заявлено), стосуються визначення місця знаходження об`єктів незавершеного будівництва відносно до земельних ділянок, стосуються визначення готовності об`єктів до експлуатації, відповідності їх певним нормам та правилам, віднесення їх до цілісного комплексу (а таких вимог і з приводу такого майна позовних вимог не заявлено). Тому відсутні підстави взагалі вважити, що вказана позивачем і замовлена ним експертиза відноситься до доказування у даній справі і є належним доказом.

Посилання заявника на його намір надалі заявити певні позовні вимоги чи змінити позовні вимоги або предмет позову у даній справі у подальшому - не є достатньою і законною підставою для забезпечення доказів за тим позовом, який ще не заявлений, враховуючи, що дана заява не є заявою про забезпечення доказів, яка б була подана до подання позову, і враховуючи, що в даній справі вже визначено позовні вимоги і предмет доказування.

Таким чином, позивач не обґрунтував наявності підстав, передбачених у ч.1 ст.116 ЦПК України, і зокрема наявності підстав припускати, що у разі незабезпечення доказів засіб доказування може бути втрачений або що подання відповідного доказу стане неможливим чи утрудненим; позивач не вказав конкретні докази, які слід забезпечити і не заявив такі докази у даній справі в порядку і строки, які визначені законом і встановлені судом з цього приводу; не довів належності вказаного доказу до предмету доказування в даній справі.

При розгляді заяви про забезпечення суд враховує, що ЦПК встановлено спосіб реалізації учасником справи його права на подання доказів (шляхом подання доказів та подання клопотань, що стосуються збирання доказів, у звичайний спосіб, який передбачає розгляд таких клопотань у черговому порядку у запланованому підготовчому засіданні. Натомість спосіб забезпечення доказів в порядку ст.116 ЦПК обумовлюється необхідністю вжиття невідкладного заходу, тобто такого, який має бути вжитий більш терміново, ніж у звичайний спосіб подання доказів (саме у зв`язку з цим встановлені скорочені строки і особливий порядок розгляду такої заяви). Тому крім іншого, для розгляду заяви про забезпечення доказу заявник має обгрунтувати необхідність такої терміновості. Натомість заявник таких підстав не довів. Його посилання з цього приводу на те, що експертами на виконання замовленої ним експертизи було призначено вихід на об`єкт на 24 та 25 лютого 2020 року, і необхідно надати доступ експертам, - не є достатнім аргументом для терміновості вирішення даного питання (в порядку ст.116 ЦПК) , оскільки вказаний доказ позивачем у встановлені строки не був заявлений виключно з причин, що виходять від нього. Тому вказана позивачем ознака терміновості є така що ним створена штучно, і позивач не довів відсутності можливості дані питання вирішити в підготовчих засіданнях, які проводились у даній справі.

Суд також враховує, що забезпечення доказу є заходом упереджувальним, тобто таким, який вживається з метою запобігти псуванню, знищенню певного конкретного доказу чи способу доказування, або упередити таке псування чи знищення доказу, до того, як учасник справи його зможе подати суду; або таким, що вживається з метою запобігти виникненню обставин, які зроблять неможливим отримання чи дослідження доказу у майбутньому, якщо такий захід не вжити терміново і дочасно. У даному випадку, позивач не обґрунтував підстав і причин, через які він певні докази не подав і не заявив вчасно у звичайний передбачений ЦПК спосіб подання доказів та відповідних клопотань, що стосуються їх збирання.

Суд також враховує, що забезпечення доказу по суті є передчасним втручанням у права певних осіб, тому є заходом виключним, тобто таким, який вживається як виключення, лише у разі, якщо не можливо для сторони подати конкретний доказ і забезпечити реальну можливість його дослідження судом іншими, передбаченими законом способами і іншими процесуальними діями, які є або які були можливими для учасника справи при добросовісному здійсненні учасником справи своїх процесуальних прав і при умові добросовісного виконання ним своїх процесуальних обов`язків щодо подання і збирання доказів. А таких обставин заявник також не довів.

При доводах позивача, наведених у заяві, і не виходячи за межі заяви, з урахуванням позовних вимог, які розглядаються в даній справі, і не виходячи за їх межі, враховуючи приписи закону щодо порядку подання доказів і їх належності, щодо забезпечення доказів, керуючись принципами пропорційності, змагальності і диспозитивності у цивільному судочинстві, виходячи з того, що такий захід як забезпечення доказу має бути співмірним, доцільним і необхідним, і що саме заявник має довести підстави для його застосування - суд не вбачає підстав для задоволення заяви і для забезпечення доказів у обидва способи, вказані заявником.

Керуючись ст.116, ст.118 ЦПК України , суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів у спосіб зобов`язання відповідача забезпечити зберігання речових доказів (спірних об`єктів спільного майна) у незмінному стані та заборони вчиняти дії щодо зміни їх фізичного та технічного стану, про зобов`язання відповідача забезпечити доступ експертів, спеціалістів, позивача та її представника/адвоката до спірних об`єктів спільного майна, які є предметом експертного дослідження, та земельних ділянок, на яких вони розташовані, з метою їх безпосереднього огляду, обміру та фото фіксації, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена учасниками справи шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала не вручена в день складення, має право на поновлення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційна скарга буде ним подана протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повна ухвала складена 26.02.2020р.

Суддя: Т.В. Селезньова