Справа № 296/7679/20
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2020 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Адамович О.Й., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

10.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом, в якому просить:

- визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним майном подружжя і визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане виконкомом Житомирської міської ради ОСОБА_2 16.02.2009р.;

- поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Цього ж дня, позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за гр. ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що у будь-який час відповідачка може без відома позивача розпорядитися квартирою АДРЕСА_1 , яка є спільним майном позивача та відповідача, яка є єдиним місцем проживання позивача, що істотно ускладнить, а може й унеможливить ефективний захист його порушених прав та інтересів, а саме те, що він позбавиться єдиного житла та змушений буде у судовому порядку оспорювати укладені правочини.

Дослідивши заяву та матеріали справи, встановлено наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зміст поданої заяви свідчить про те, що між сторонами виникли спірні правовідносини, пов`язані з правом власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Суд звертає увагу, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в разі невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачеві розпоряджатися певним майном чи здійснювати певні дії.

При зверненні до суду з заявою про забезпечення позову заявником не надано належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 має намір здійснити відчуження належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову .

За таких обставин заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-153, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, поділ майна подружжя відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. Й. Адамович