Справа № 2-42/11
Провадження № 6/484/61/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

за участю секретаря судового засідання Мирошниченко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

за участю представника ДВС старшого державного виконавця Жерносек В.М.

за відсутності заявника та його адвоката Сіхарулідзе Д.Г., -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2020 року ОСОБА_2 в особі представника адвоката Сіхарулідзе Д.Г. звернувся до суду з наданою заявою, мотивуючи тим, що йому через автоматизовану систему Єдиного державного реєстру судових рішень стало відомо про обмеження його у праві виїзду за межі України на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.07.2017 року. Раніше про наявність такої ухвали, а також про наявність заборгованості на користь ПАТ «Український інноваційний банк» він не знав, повідомлень він не отримував. На сайтах Єдиного реєстру боржників та Автоматизованої системи виконавчого провадження він здійснив перевірку, за результатами якої не виявив відомостей щодо нього в реєстрі боржників, а також наявності виконавчих проваджень. Вважає, що при звернені державного виконавця до суду з поданням про обмеження його у праві виїзду за кордон не надано доказів його умисного ухилення від виконання судового рішення. Крім того, з нього щомісячно утримується 20% заробітної плати, що свідчить про виконання ним рішення і спростовує твердження про його ухилення від виконання рішення, а тому просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

Представником заявника ОСОБА_3 подано письмові пояснення та платіжні доручення, якими підтверджується сплата богу за 2018-серпень 2020 року.

Начальник ДВС Крецу Б. надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на її безпідставність. Зокрема зазначив, що державним виконавцем 14.01.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46004721 з примусового виконання дубліката виконавчого листа №2-42/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український інноваційний банк» заборгованості за кредитним договором № 12-050486 від 29.04.2005 року в сумі 185 352 грн. 68 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення 30 грн. та судового збору 1 846 грн. Заначив, що відомості відносно божника в Єдиному реєстрі боржників відсутні, оскільки Положення про автоматизовану систему виконавчих проваджень, затверджене наказом Міністерства юстиції України №2432/5 від 05.08.2016 року, набрало чинності одночасно з введенням в дію статей 8,9 Закону України «Про виконавче провадження», тобто 05.01.2017 року, а виконавче провадження розпочате до зазначених вище змін. Твердження боржника про необізнаність відкриття виконавчого провадження є безпідставними, оскільки боржником в рамках виконавчого провадження подавались заяви і відбувалось часткове погашення боргу. Вважає, що відсутні підстави для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки лише після обмеження боржник почав виконувати судове рішення і значна частина богу досі не погашена.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися; про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутність на підставі наданих ними письмових пояснень і доказів.

Представник ДВС старший державний виконавець Жерносек В.М. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви, оскільки значна частина боргу ОСОБА_2 не погашена, до встановлення обмеження він дійсно ухилявся від виконання судового рішення, а почав його виконувати лише після обмеження.

Представник стягувача також не явився в судове засідання, хоча повідомлений належним чином про розгляд справи.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Первомайського МРВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 46004721 з примусового виконання виконавчого листа №2-42/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український інноваційний банк» заборгованості на суму 187 228 грн. 68 коп., що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2015 року.

У зв`язку із ухиленням боржника від виконання рішення суду за поданням державного виконавця ухвалою суду від 26.07.2017 року ОСОБА_2 обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту. ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу за результатами розгляду якої відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Частиною 5 ст. 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Заявник стверджує про необізнаність про наявність відносно нього виконавчого провадження, однак подані ним заяви до ДВС в рамках виконавчого провадження спростовують його твердження. Крім того, на адресу боржника 06.04.2017 року направлено вимогу державного виконавця про зобов`язання з`явитися до відділу ДВС та надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання, надати відомості про майно, кошти, доходи тощо, яка отримана ним 20.06.2017 року, що підтверджується поштовим повідомленням, проте до цього часу не виконана, що свідчить про ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань до обмеження у праві виїзду за кордон.

Також 22.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, який є керівником ТОВ «Агроцентр-Первомайськ». Утримання коштів з доходу боржника розпочалось лише після встановлення відносно нього обмеження у праві виїзду за межі України. Всього на рахунок ДВС перераховано 17 813 грн. 55 коп., при цьому ТОВ «Агроцентр-Первомайськ» не подало жодного звіту щодо проведених утримань та виплат.

На підтвердження факту виконання зобов`язань за рішенням суду ОСОБА_2 надав платіжні доручення за 2018-2020 року про періодичні погашення заборгованості. Однак заборгованість боржником в повному обсязі не погашена. Державним виконавцем в судовому засіданні повідомлено, що сума богу ОСОБА_2 за виконавчим листом становить 187 228 грн. 68 коп. Крім того, від суми заборгованості підлягає сплаті 10% виконавчого збору та 269 грн. витрат за виконавчим провадженням. ОСОБА_2 станом на серпень 2020 року погасив лише 15 449 грн. 70 коп., у вересні 2020 року сплатив ще 2 845 грн. 37 коп. Тобто за два роки боржником погашено лише 18 295 грн. 07 коп., що становить лише 10% відсотків загального боргу.

Надані ОСОБА_2 платіжні доручення також спростовують його твердження про необізнаність виконавчого провадження.

Пунктом 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження». Йдеться, зокрема, про те, що боржник зобов`язаний утримуватись від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, встановлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмове повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржнику від інших осіб.

Суд вважає, що надані ДВС докази та поведінка боржника свідчать про його ухилення від своїх зобов`язань у виконавчому провадженні, адже до обмеження у праві виїзду за кордон він дійсно ухилявся від виконання, тобто таке обмеження є достатнім стимулом до виконання судового рішення.

Крім того, згідно наданої ДВС інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів ОСОБА_2 та його дружиною здійснено відчуження нерухомого майна. Боржник мав можливість виконати обов`язок щодо погашення заборгованості; однак без примусу такого не вчинив.

Крім того, боржником не вказано наявності нагальної необхідності для виїзду за кордон як-то для лікування себе, близьких або родичів.

З урахуванням зазначеного, враховуючи, що обмеження у праві виїзду за межі України є суворим заходом, однак в даному випадку можливо єдиним механізмом, який забезпечує виконання рішення, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

При цьому відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (ч.8 ст. 441 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 441, 260, 265 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 20.10.2020 року.

СУДДЯ: