РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/2149/20

провадження у справі № 2/0285/758/20

07 вересня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі : головуючої - судді Заполовської Т.Г.

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новограді-Волинському

за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду та просила виділити в натурі належні їй на праві власності 47/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , площею 49,8 кв.м., що складаються із передпокою 2-1 площею 9,6 кв.м., кімнати 2-2 площею 6,7 кв.м., кімнати 2-3 площею 17,6 кв.м., кімнати 2-4 площею15,9 кв.м., навісу Б, з припиненням спільної часткової власності на будинок між нею та іншими спадкоємцями ОСОБА_8 .

Свої вимоги мотивувала тим, що ухвалою суду у 2007 році було затверджено мирову угоду між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_8 про виділ частки недобудованого будинку та за нею визнано право власності на 47/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 та виділено в натурі згідно висновку експерта кухню 1-2, санвузол 1-3, кімнату 1-4, кімнату 1-5, 1/2 частину передньої 1-8 загальною площею 49, 8 кв.м. з облаштуванням окремого виходу вартістю 46155 грн. Решту 53/100 частин будинку виділено ОСОБА_8 . Оскільки будинок не був введений у експлуатацію, то позивач зареєструвала право власності на 47/100 частин незавершеного будівництвом будинку. У квітні 2017 року позивач виготовила технічний паспорт на виділену їй частину будинку, у лютому 2020 року приватизувала земельну ділянку, на якій розташована її частина будинку та зареєструвала декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. ОСОБА_8 в 2008-2012 роках добудував свою частину будинку і 2014 року помер. Спадщину після його смерті прийняли відповідачі: двоє дітей від першого шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та неповнолітні діти від другого шлюбу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , проте право на спадщину до цього часу не оформили. Оскільки відповідачі не оформили правовстановлюючі документи на спадщину та у зв`язку з неприязними відносинами з законним представником неповнолітніх спадкоємців позивач позбавлена можливості укласти договір про виділ в натурі належної їй після завершення будівництва частки в праві власності на будинок. Відсутність такого договору стала підставою для відмови державним реєстратором прав на нерухоме майно у реєстрації права власності на її частку як на окремий об`єкт права власності. З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду.

У відзиві ОСОБА_5 , законний представник неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , просила відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначає, що позивач звернулася до суду із позовом про захист непорушеного права. Її 47/100 частин спільного житлового будинку вже виділені в натурі рішенням суду та право власності на решту 53/100 частин за спадкоємцями не зареєстровано, нотаріусом не визначено розміру їх часток у спадковому майні, тому спадкоємці ОСОБА_8 є неналежними відповідачами по справі.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 наполягала на задоволенні позову з підстав, зазначених у позовній заяві.

В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні визнали. Просили задовольни позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_5 , законний представник неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в судове засідання не прибула. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв, клопотань не надійшло.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали позову та додатково надані суду письмові докази від учасників процесу, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30.03.2007 року по справі № 2-62/2007 затверджена мирова угода, укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , та визнано за ОСОБА_1 право власності на 47/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 та виділено в натурі згідно висновку експерта кухню 1-2, санвузол 1-3, кімнату 1-4, кімнату 1-5, 1/2 частину передньої 1-8 на загальну суму 46155 грн.

За ОСОБА_8 визнано право власності на 53/100 частин зазначеного житлового будинку та виділено в натурі його частку. Також сторони узгодили, що зміна розміру часток у праві власності не тягне за собою зміни у праві користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, яке визначається по 1/2 частині земельної ділянки кожному.

Ухвала суду зареєстрована 13.03.2008 року у ДКП Новоград-Волинське МБТІ (а.с. 14).

Позивачем 24.04.2017 року виготовлено технічний паспорт на 47/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 ; зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,05 га за вказаною адресою; подана декларація про готовність об`єкта до експлуатації (а.с. 7-9, 11-12, 24-25).

Проте 12.03.2020 року ОСОБА_5 отримано рішення державного реєстратора про відмову у реєстрації права власності на 47/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 та рекомендовано звернутися до суду для отримання відповідного рішення про виділ частки в натурі з припиненням права спільної часткової власності та до органів місцевого самоврядування з приводу присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна після виділу частки в натурі (а.с. 17).

Рішення державного реєстратора позивачем не оскаржувалось.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Стаття 13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає право на ефективний засіб юридичного захисту. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Судом встановлено, що ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30.03.2007 року по справі № 2-62/2007 (яка є різновидом рішення суду відповідно до положень ч. 1 ст. 258 ЦПК України) позивачу ОСОБА_1 виділено в натурі її частку незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 (47/100 частин).

Відповідачі є спадкоємцями решти 53/100 частин житлового будинку і тому у суду відсутні підстави стверджувати про порушення прав позивача у реєстрації права власності на нерухоме майно з їх сторони.

Фактично спір виник між позивачем та державним реєстратором з приводу відмови у проведенні реєстраційних дій і судом не встановлено порушення прав позивача діями (бездіяльністю) відповідачів.

Позивач звернулася з позовом до неналежних відповідачів.

Не підлягають захисту непорушені права чи інтереси позивача.

З огляду на вищевикладене, суд ухвалив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 у повному обсязі.

Керуючись статтями 4, 10-12, 76-82, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення в натурі належних їй 47/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 з припиненням спільної часткової власності на будинок - відмовити повністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційний розгляд справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного тексту рішення 11.09.2020 року.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 ; АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_3 ; АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_4 ; АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_4 ;

третя особа державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Данчук Ганна Олександрівна; вул. Соборності, 13, м. Новоград-Волинський, Житомирська область, 11700.

Головуюча суддя Т.Г. Заполовська