Справа №718/184/20
Провадження №2-о/718/4/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2020 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі : головуючого - судді Нерушка Т.І.

секретаря - Пентелюк І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою, вказуючи, що він народився в місті Рубцовськ Алтайського краю Росії ІНФОРМАЦІЯ_1 . В тому ж місті народилася його мама - ОСОБА_2 і там його батьки одружилися в 1986 році. В період з 23 травня 1991 року по 12 грудня 1993 року він із своєю матір`ю проживав на території Баннівської сільської ради, Болградського району, Одеської області. Його батько - ОСОБА_3 , 1965 року народження, в даний час проживає в с. Банівка. В 1993 році він разом із матір`ю та братом переїхали з Одеської області в с. Мамаївці, Кіцманського району, Чернівецької області. Тут їм надали тимчасове житло, а маму прийняли на роботу в ПСП «Мамаївське». Він проживає в с. Мамаївці в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 . Вони виховують спільних дітей ОСОБА_5 , 2018р.н., та ОСОБА_6 , 2015р.н.

Так як його мати ОСОБА_2 втратила паспорт радянського зразка та своєчасно не оформила паспорта громадянки України, в нього виникло багато проблем з документами, так як він не має можливості набути громадянства України. Він письмово звернувся до керівництва Кіцманського районного відділу РС УДМС України в Чернівецькій області. На його звернення було відредаговано та надано відповідь, що згідно наданої інформації встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим.

Рішення суду про встановлення факту його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та його постійного проживання на території України, йому необхідне для отримання паспорта громадянина України в Кіцманському РС УДМС України в Чернівецькій області.

Уточнивши заявлені вимоги, просив встановити факти, що він, ОСОБА_1 , 1990 року народження, проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, в с.Банівка Болградського району Одеської області, а також, що його батько, громадянин України, ОСОБА_3 , 1965 року народження, станом на 24 серпня 1991 року , постійно проживав на території України, в с.Банівка Болградського району Одеської області.

Представником заявника ОСОБА_8 подано письмову заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності, яку підтримано заявником ОСОБА_1 .

Представник зацікавленої особи - Кіцманського РВ УДМС у Чернівецькій області подав письмову заяву про розгляд справи без його участі .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до ч.2, 4 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Встановлено, що ОСОБА_1 народився в місті Рубцовськ Алтайського краю Росії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

В цьому ж місті народилася мати заявника ОСОБА_2 і там батьки заявника у 1986 році зареєстрували шлюб.

В період з 23 травня 1991 року по 12 грудня 1993 року ОСОБА_1 разом із своєю матір`ю ОСОБА_2 проживав на території Баннівської сільської ради, Белградського району, Одеської області, що підтверджується довідкою № 900 від 03.12.2019 року, виданою Баннівською сільською радою Белградського району, Одеської області, та копіями з будинкової книги.

Батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , 1965 року народження, в даний час проживає в с. Банівка, що підтверджується довідкою Баннівської сільської ради № 898 від 03.12.2019 року.

В 1993 році ОСОБА_1 разом із матір`ю та братом переїхали з Одеської області в с. Мамаївці, Кіцманського району, Чернівецької області, де ім. було надано тимчасове житло, а матір прийнято на роботу в ПСП «Мамаївське», що підтверджується: довідкою Мамаївської сільської ради № 865 від 15 квітня 2019 року; довідкою Мамаївського ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 233 від 12 листопада 2013 року; атестатом про повну загальну освіту НОМЕР_2 від 27 червня 2007 року; трудовою книжкою НОМЕР_1 від 11.04.2016 року; трудовим договором між ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_11 ; карткою фізичної особи - платника податків про одержання ідентифікаційного номера від 01.06.2006 року, виданою ДПІ в Кіцманському районі.

ОСОБА_1 проживає в с. Мамаївці в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 і вони виховують спільних дітей: ОСОБА_5 , 2018р.н., та ОСОБА_6 , 2015р.н.

На звернення до Кіцманського районного відділу РС УДМС України в Чернівецькій області заявнику надано відповідь, що згідно наданої інформації встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим.

Як передбачено п.44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У листі Верховного суду України від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.256 ЦПК (ст.315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК (ст.315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.91 року, та 13.11,1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року)проживали на Україні і не були громадянами інших держав.

Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Саття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001р. № 215.

Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

КЦС ВС зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц).

Рішення суду про встановлення факту проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та його постійного проживання на території України, необхідне для отримання паспорту громадянина України в Кіцманському РС УДМС України в Чернівецькій області.

Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшло підтвердження того факту, що заявник постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому заява в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, стосовно заявленої вимоги про встановлення факту проживання на території України батька заявника, то така задоволенню не підлягає, оскільки це нерозривно пов`язано з особистими (немайновими) правами особи і заявник не уповноважений діяти у такий спосіб від імені свого батька.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 13, 17, 18, 76-81, 259, 263, 264, 265 268, 293, 294, 315, 316, 319, 353, 354 України, -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи неповнолітнім, станом на 24 серпня 1991 року проживав на території України в с.Банівка Болградського району Одеської області.

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.І.Нерушка