__________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/7986/20
Провадження № 2-з/947/1068/20
УХВАЛА

21.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кирикової О.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом їх витребування по цивільній справі №947/7986/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Українська будівельна компанія «КАШТАН», ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Українська будівельна компанія «КАШТАН», ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним та витребування майна, в якій позивач просить суд:

- визнати недійсним договір про відступлення прав та обов`язків від 07.03.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- витребувати у ОСОБА_3 та передати ОСОБА_2 майно, у вигляді Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .

21.09.2020 року до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом їх витребування, а саме відповідачка просить суд витребувати з Державної податкової служби України Головного управління ДПС в Одеській області інформацію про доходи за останні десять років, а саме з 01.01.2010 року по 31.07.2020 року відносно ОСОБА_2 , з посиланням на те, що заявлені до витребування докази за необхідні для підтвердження доводів і посилань відповідача в обґрунтування заперечень проти позову.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідачки заяву підтримав та просив суд задовольнити.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення доказів, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно з ч. 1, 2 статті 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

У відповідності до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Одночасно судом враховується, що заявлені до витребування докази належать до інформації з обмеженим доступом, у зв`язку з чим відповідач позбавлена самостійно отримати такі докази.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає посилання відповідача щодо необхідності витребування доказів обґрунтованими, оскільки заявлені до витребування докази безпосередньо стосуються предмета розгляду в цій справі, а також їх витребування буде сприяти повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи, з`ясуванню усіх обставин по справі, у зв`язку з чим заяву слід задовольнити та витребувати заявлені до витребування докази.

Згідно ч. 11 ст. 118 ЦПК України ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Керуючись ст. 116 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом їх витребування задовольнити.

Витребувати з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) інформацію, з наданням відповідних документів на підтвердження, про доходи відносно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за період з 01.01.2010 року по 31.07.2020 року.

Копію ухвали направити для виконання до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5).

Ухвала про забезпечення доказів є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

У разі неможливості подати витребувані докази до суду, негайно повідомити суд про неможливість подати докази із зазначенням причин.

У разі неповідомлення суд про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, передбачену законом, у тому числі суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий Калініченко Л. В.