Справа № 263/7262/20
Провадження № 2/263/1867/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Налісної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 11 червня 2020 року надійшов позов ОСОБА_1 , в якому він просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі постанови Донецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на неповнолітню доньку ОСОБА_3 з 10 000 грн. до 4 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 07 вересня 2004 року між сторонами зареєстрований шлюб, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 . Сімейні відносини між сторонами не склалися, у 2017 році відповідач виїхав проживати на іншу адресу, а відповідач разом з донькою залишилися проживати разом, внаслідок чого рішенням суду від 09 березня 2017 року шлюб між ними розірваний. У подальшому постановою Донецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_4 у розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з 17 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Мотивами ухвалення постанови суду апеляційної інстанції зазначено, що ОСОБА_1 періодично працює моряком, отримував заробітну плату як моряк на рахунки, відкриті на його ім`я в АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «ПУМБ», розмір його доходу з 2017 року по 2019 рік склав близько 3 268 176 грн., тобто достатній, щоб забезпечити дитині гідний рівень життя. Проте, через деякий час після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , а саме з 21 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрований шлюб, під час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 , однак свідоцтво про народження дитини із зазначенням батьком ОСОБА_1 отримано лише у червні 2020 року. На теперішній час ОСОБА_1 виконує контракт на посаді другого механіка іноземного судна, при цьому робота моряка не є постійною із стабільною заробітною платою та залежить від ринку праці, яка надається крюінговими компаніями з урахуванням різних умов контрактів. Посилаючись на указані обставини, принцип справедливості та законності, а також на той факт, що у позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син під час іншого шлюбу, як наслідок виникнення у нього додаткового обов`язку з його утримання, враховуючи той факт, що нова дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, наявність непрацездатних батьків-пенсіонерів 1939 та 1947 років народження, положення ст. ст. 180, 182, 192 СК України, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Не погоджуючись із заявленими вимогами, відповідач 31 серпня 2020 року подала відзив на позов, який мотивований тим, що саме на позивача покладений обов`язок доведення умов, за яких суд може зменшити розмір аліментів, однак із матеріалів справи вбачається, що позивач має нормальний стан здоров`я, є працездатною особою без розумових та фізичних вад, його матеріальний стан не тільки не звільняє від обов`язку утримувати неповнолітнього сина, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої обов`язки із сплати визначеного розміру аліментів. Так, звертаючись з позовом до суду, позивач фактично не вказав обставин, які мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, як і не надав доказів про погіршення його матеріального стану та стану його здоров`я. У позові зазначено, що позивач на теперішній час працює, тобто з моменту ухвалення рішення судом апеляційної інстанції матеріальний стан позивача не погіршився та це вказує про стабільність доходу позивача. Факт укладення шлюбу був предметом розгляду під час стягнення аліментів та ця обставина врахована судом при ухваленні рішення про стягнення аліментів. Також обставина, що у позивача народився син врахована судом апеляційної інстанції, їй надана відповідна оцінка, оскільки саме наявність другого шлюбу та народження дитини були основним аргументом при запереченні на позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Наявність батьків пенсіонерів не може бути підставою для зменшення аліментів, крім цього позивачем жодними доказами не підтверджені витрати на допомогу батькам. За наведених обставин, посилаючись на положення ст. ст. 12, 81 ЦПК України, сторона відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

09 вересня 2020 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона вказувала, що зміст судових рішень, яким стягнуті попередньо аліменти, має інші доводи, ніж ті, про які вказує сторона відповідача та у них не міститься мотивів щодо нової дитини відповідача, оскільки станом на час розгляду справи його нова дружина лише була вагітною та дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а свідоцтво про її народження, де відповідача указано батьком, отримано лише 04 червня 2020 року, тому суд першої інстанції не міг враховувати ці обставини (рішення від 24 січня 2020 року). Станом на день розгляду справи судом апеляційної інстанції факт народження сина відповідача існував, однак юридично він не був оформлений, тому такі докази не надавалися до суду апеляційної інстанції, тим більше суд апеляційної інстанції провів перегляд справи відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України за наявними в ній доказами та вказав про відсутність на теперішній час у платника аліментів інших дітей. Позивач вказує, що внаслідок Сovid-19 відбулася криза та його контракт оплачувався у меншому розмірі, закінчився і позивач перебуває у м. Маріуполі та відповідно не працює, тому вказує, що у нього погіршився матеріальний стан, у зв`язку з чим просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач 01 жовтня 2020 року подала заперечення на позов, в яких вважає представлену позивачем довідку із зазначенням базової заробітної плати із печаткою капітана судна «Валлетта» не належним доказом, у зв`язку з чим вважає відсутні обставини зміни роду занять позивача. З приводу народження нової дитини, то заперечення містять аналогічні аргументи, що і відповідь на відзив.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 червня 2020 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено сторонам право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 липня 2020 року розгляд даної цивільної справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначенні у справі підготовчі судові засідання, роз`яснено сторонам право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 до судового засідання не з`явилися, попередньо представник подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Горбачова Г.М. до судового засідання не з`явилися, попередньо подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких просили у задоволенні позову відмовити.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі постанови Донецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 05 квітня 2005 року ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 343.

21 листопада 2019 року ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про шлюб від 21 листопада 2019 року, актовий запис № 236.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6 , актовий запис № 449, про що свідчить свідоцтво про народження від 04 червня 2020 року.

Постановою Донецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 січня 2020 року в частині розміру стягнутих аліментів змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з 17 травня 2019 року і до повноліття дитини. Вирішено питання про процесуальні витрати. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 січня 2020 року залишено без змін. Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

До матеріалів справи позивачем долучена виписка за картковим рахунком АТ КБ «Приватбанк», з якої вбачається переказ коштів з картки Приватбанк через Приват24, відправник ОСОБА_1 , аліменти за різні місяці та різні суми.

Також позивачем долучені квитанції ПАТ «Укрпошта» про переказ коштів на сплату аліментів.

Головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі 25 травня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення аліментів з позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до довідки № НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та посвідчення № НОМЕР_2 ОСОБА_9 , 1939 року народження, отримують пенсію за віком довічною.

Відповідачем до справи також долучені пенсійні посвідчення № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , відповідно до яких ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є пенсіонерами та отримують пенсію за віком. Також ОСОБА_10 є особою з інвалідністю ІІІ групи, про що свідчить довідка до акта огляду МСЕК № 399607, а ОСОБА_11 має захворювання та у 2019 році проходила курс лікування, про що свідчить виписка з медичної картки.

З переглянутого судом диску, на якому зафіксований протокол судового засідання у справі № 22-ц/804/1142/20 Донецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року, вбачається, що цього дня адвокат Темір І.В. наводив аргументи про народження у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_6 .

Відповідно до листа капітана морського судня «MY NY, Валлетта», ОСОБА_12 , другий механік, працював з 20 лютого 2020 року по 13 серпня 2020 року, базова заробітна плата 1 830 доларів США.

Мотиви суду.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу з ОСОБА_5 , а також у позивача наявні батьки пенсійного віку.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_6 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Позивач ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічні за змістом висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховані судом під час вибору та застосування до спірних правовідносин положень ст. 192 СК України в контексті підстав для зменшення розміру аліментів у разі народження іншої дитини у їх платника.

Суд звертає увагу, що відповідно до постанови Донецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та суперечитиме її інтересам.

Аргументуючи свої вимоги зменшенням розміру аліментів до 4 000 грн., позивач не навів будь-яких аргументів, які б підтверджувалися доказами, що визначення розміру аліментів саме у розмірі 4 000 грн., буде достатнім та належним для забезпечення стану здоров`я доньки, її інтересам та відповідно цей розмір забезпечить баланс між матеріальним станом позивача та інтересами доньки.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень.

На думку суду, визначений апеляційним судом розмір аліментів у виді 10 000 грн. у достатній мірі виконає приписи статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 150 СК України і під час розгляду вимог про зменшення розміру аліментів суду не представлено беззаперечних доказів, що сімейний стан позивача (народження нової дитини) суттєво впливає на його матеріальний стан та утруднює або позбавляє його можливості виконувати попереднє рішення суду про стягнення аліментів.

Сам по собі факт того, що позивач не бажає сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі на дитину, не може бути розцінений судом як підстава для зменшення розміру аліментів.

Представлений позивачем лист від капітана морського судна про базову заробітну плату другого механіка не свідчить про те, що саме ОСОБА_1 отримує таку заробітну плату, оскільки як указує сам позивач у позові та відповідно відповіді на відзив, його заробітна плата регулюється відповідним контрактом, однак, маючи у розпорядженні такий контракт, сторона позивача не представила його суду, що дає суду підстави для висновку, що цей лист містить узагальнену інформацію, тому суд визнає цей лист не достовірним доказом (ст. 79 ЦПК України), оскільки із нього не можливо встановити дійсних обставин.

Посилання позивача на те, що його робота моряком не є постійною, судом відхиляються, оскільки цим доводам надана відповідна оцінка судом апеляційної інстанції під час вирішення питання про стягнення аліментів, зокрема зазначено, що «аргументи стягувача аліментів про те, що відповідач має змогу сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 25 000 грн. щомісячно, виходячи виключно з того, що відповідач працює на іноземних суднах та отримує достатню заробітну плату, не є спроможними, оскільки робота моряка не є постійною зі стабільною заробітною платою та залежить від ринку праці, яка надається крюінговими компаніями з урахуванням різних умов пропонуючих контрактів». Тому і суд апеляційної інстанції стягнув аліменти у розмірі 10 000 грн.

Аргументи позивача про наявність у нього батьків пенсійного віку як підстава для зменшення розміру аліментів судом відхиляються, оскільки матеріли справи не містять будь-яких доказів про обов`язок позивача їх утримувати та відповідно доказів, що вони потребують матеріальної допомоги від сина.

Поряд з цим Законом України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантовано всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки. Позивачем не представлено суду доказів, які б свідчили, що його батьки позбавлені гарантій соціальної захищеності шляхом встановлення їм пенсій на відповідному рівні.

Отже, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених постановою Донецького апеляційного суду від 16 квітня 2020 року, то йому у позові слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому, з урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позову, такий підлягає покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 7680, 89, 141, 263265, 430, 432 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 22 жовтня 2020 року.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_5 , ІПН НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку НОМЕР_7 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_8 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку НОМЕР_9 .

Суддя О.М. Музика