У Х В А Л А

Справа № 126/1796/19

Провадження № 2/126/97/2020

"14" вересня 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Гримальською С.В.

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката

Мандзій Н.К., відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу загального провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визннаня права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визннаня права на спадщину.

Також сторони подали до суду мирову угоду, укладену 14.09.2020.

Відповідно до мирової угоди, сторони у справі зазначають, що з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок, які стосуються лише прав та обов`язків сторін, виходячи з положень ст. 207 ЦПК України, якими передбачено право сторін укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши письмову заяву на будь-якій стадії судового процесу прийшли до згоди про можливість закінчення спору укладенням між сторонами мирової угоди на наступних умовах.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згодні щоб за ОСОБА_1 було визнаноправо власності на 3/7 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , загальною площею 106,8 кв.м, житловою площею 58,8 кв.м, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який в рівних частках належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6

ОСОБА_1 згодна прийняти у власність 3/7 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , загальною площею 106,8 кв.м, житловою площею 58,8 кв.м, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який в рівних частках належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 207 ЦПК України, сторони звертаються до Бершадського районного суду Вінницької області із спільною заявою про затвердження цієї мирової угоди та одночасного закриття провадження у справі.

Мирова угода складена та підписана сторонами власноручно.

Підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.198 ЦПК України).

Розглянувши мирову угоду від 14.09.2020, про укладення якої сторони зробили і подали до суду спільну письмову заяву, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 2 ч.5 ст.12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадка. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 7 ст.49 ЦПК України встановлено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмету спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Отже, виходячи з аналізу вказаної норми, мирова угода це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи на підставі взаємних поступок, у якій сторони розподіляють лише їхні спірні процесуальні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є закриття провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків сторін.

Крім того, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що укладення мирової угоди є одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи.

Частиною 2 статті 207 ЦПК України передбачено, що сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі (ч.4 ст.207 ЦПК України).

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд повинен з`ясувати, чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону та перевірити, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Так, ч.5 ст. 207 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі, якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства та приходить до висновку, що мирова угода не підлягає затвердженню.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, висловлених в ухвалі від 01.08.2018 року у справі №760/15287/15-ц та у постанові від 30.05.2018 року у справі №759/4103/16-ц, суд відмовляє у затвердженні мирової угоди, якщо її умови стосуються прав та обов`язків сторін, які не входять до предмету позову, а також, якщо умови мирової угоди суперечать закону.

З наведених підстав, у затвердженні мирової угоди слід відмовити та продовжити судове провадження у справі.

При цьому, суд вважає, що відмова у затвердженні мирової угоди не призводить до порушення конституційної засади судочинства рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та не має наслідком порушення права особи на судовий захист, який реалізується в такому випадку у процесі доказування позовних вимог. У такому разі право на звернення до суду забезпечується можливістю апеляційного та касаційного оскарження рішення по суті спору.

Керуючись ст.ст.13, 189, 196, 198, 200, 207, 223, 279 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В затвердженні мирової угоди в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визннаня права на спадщину - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Гуцол