Справа № 462/5524/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/811/1057/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Шеремети Н.О.,

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року в складі судді Боровкова Д.О. у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про заміну сторони у виконавчих листах,-

встановила:

25 листопада 2019 року директор ТзОВ «Росвен Інвест Україна» звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому листі із ПАТ «ПроКредит Банк» на його правонаступника ТзОВ «Росвен Інвест Україна» за правом грошової вимоги до ОСОБА_2 по виконанню рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04.11.2013 № 462/5524/13 про солідарне стягнення із ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ ПроКредит Банк заборгованості за кредитним договором № 301.43298 від 29.02.2012 у розмірі 22998,03 грн.; заборгованості за кредитним договором №303.43421 від 18.05.2012 у розмірі 24784,59 грн. та судовий збір у розмірі 496 грн. 29 коп., а всього 48278 /сорок вісім тисяч двісті сімдесят вісім/ грн. 91 коп.

27 листопада 2019 року директор ТзОВ «Росвен Інвест Україна» звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому листі із ПАТ «ПроКредит Банк» на його правонаступника ТзОВ «Росвен Інвест Україна» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 по виконанню рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04.11.2013 року № 462/5524/13 про солідарне стягнення із ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ ПроКредит Банк заборгованість за кредитним договором № 301.43298 від 29.02.2012 року у розмірі 22998,03 грн.; заборгованість за кредитним договором № 303.43421 від 18.05.2012 року у розмірі 24784,59 грн. та судовий збір у розмірі 496 грн. 29 коп., а всього 48278 грн. 91 коп.

Вимоги обґрунтовував тим, що 04.11.2013 Залізничний районний суд м. Львова ухвалив рішення про солідарне стягнення із ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором № 301.43298 від 29.02.2012 у розмірі 22998,03 грн.; заборгованість за кредитним договором №303.43421 від 18.05.2012 у розмірі 24784,59 грн. та судовий збір у розмірі 496 грн. 29 коп., а всього 48278 грн. 91 коп.

22 серпня 2016 року ПАТ «ПроКредит Банк» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна» уклали Договір про відступлення права вимоги № КЕ/ПБ-2016. Відповідно до умов вказаного Договору, право грошової вимоги за кредитним договором № 301.43298 від 29.02.2012 та кредитним договором № 303.43421 від 18.05.2012 року перейшло до ТзОВ «Росвен Інвест Україна». Просив заяву задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про заміну сторони у виконавчих листах задоволено.

Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» у виконавчому листі Залізничного районного суду м.Львова від 04.03.2014р. №462/5524/13 про солідарне стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 301.43298 від 29.02.2012 року у розмірі 22998,03 грн.; заборгованість за кредитним договором № 303.43421 від 18.05.2012 року у розмірі 24784,59 грн. та судовий збір у розмірі 496 грн. 29 коп., а всього 48278 грн. 91 коп.

Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» у виконавчому листі Залізничного районного суду м.Львова від 04.03.2014р. №462/5524/13 про солідарне стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 301.43298 від 29.02.2012 року у розмірі 22998,03 грн.; заборгованість за кредитним договором № 303.43421 від 18.05.2012 року у розмірі 24784,59 грн. та судовий збір у розмірі 496 грн. 29 коп., а всього 48278 грн. 91 коп.

Ухвалу суду оскаржила представник боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 , не погоджується з оскаржуваною ухвалою вважає її такою, що не відповідає нормам чинного законодавства та є безпідставною.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції проігнорував клопотання представника та розглянув справу без участі заінтересованих осіб.

Звертає увагу на те, що до заяви додано копію договору № КЕ ПБ-2016 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, однак заінтересованій особі не було відомо про такий, їй не повідомили та не надали його копію, що унеможливило звернутися до стягувача із заявою про реструктуризацію боргу.

Просить врахувати, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, при цьому у даній ситуації строк закінчився, оскільки рішення щодо стягнення боргу було ухвалено 04.03.2016.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Учасники справи представник заявника ТзОВ «Росвен Інвест Україна», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що обидві заяви директора ТзОВ «Росвен Інвест Україна» про заміну сторони у виконавчих листах є підставні та підлягають задоволенню.

При цьому, суд врахував позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23.01.2018, справа № 426/2516/14-ц/, за якою заміна кредитора у зобов`язанні можлива, зокрема, з підстав відступлення вимоги (цесії).

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.11.2013 стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором № 301.43298 від 29.02.2012 року у розмірі 22998,03 грн.; заборгованість за кредитним договором № 303.43421 від 18.05.2012 року у розмірі 24784,59 грн. та судовий збір у розмірі 496 грн. 29 коп., а всього 48278 грн. 91 коп.

02.12.2013 до Залізничного районного суду м. Львова надійшла заява представника ПАТ «ПроКредит Банк» про видачу виконавчих листів (а.с.77).

04.03.2014 Залізничний районний суд м. Львова видав три виконавчі листа №462/5524/13 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ ПроКредит Банк заборгованість за кредитним договором №301.43298 від 29.02.2012 року у розмірі 22998,03 грн.; заборгованість за кредитним договором № 303.43421 від 18.05.2012 року у розмірі 24784,59 грн. та судовий збір у розмірі 496 грн. 29 коп., а всього 48278 грн. 91 коп. (а.с. 79, 82, 113).

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження за виконавчими листами №462/5524/13 не відкривалося.

22 серпня 2016 року ПАТ «ПроКредит Банк» та ТзОВ «Росвен Інвест Україна» уклали Договір про відступлення права вимоги № КЕ/ПБ-2016, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 301.43298 від 29.02.2012 року та кредитним договором №303.43421 від 18.05.2012 року перейшло до ТзОВ «Росвен Інвест Україна».

З врахуванням зазначеного, ТзОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчих листах.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Згідно із ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).

Звертаючись до суду із заявою, ТзОВ «Росвен Інвест Україна» зазначало, що набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги за кредитним договором №301.43298 від 29.02.2012 року та кредитним договором №303.43421 від 18.05.2012 року по відношенню до осіб, як боржників ПАТ «ПроКредит Банк», тобто є правонаступником останнього.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Частиною першою статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Згідно із статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб в окремих зобов»язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися, як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Поряд з цим, судом не встановлено обставин за яких правомірність правочину про відступлення права вимоги, на підставі якого відбувся перехід права вимоги до TзOB «Росвен Інвест Україна», у передбаченому законом порядку спростована. Відповідний договір про відступлення права вимоги не є предметом перегляду в даній справі, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Таким чином, TзOB «Росвен Інвест Україна»набуло права вимоги первісного кредитора по відношенню до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як до поручителів боржника ОСОБА_4 щодо виконання останньою кредитних зобов`язань перед ПАТ «ПроКредит Банк».

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга статті 516 ЦК України).

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є розумність строків розгляду справи судом, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи неодноразові клопотання представника боржників ОСОБА_3 про відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для відкладення розгляду справи 13 лютого 2020 року, оскільки такий неодноразово відкладався, зокрема за клопотанням останньої (а.с. 99, 132, 137, 140).

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що заміна сторони у виконавчому провадженні є процесуальним питанням, яке вирішується на підставі відповідних доказів та не поставлене в залежність від обставин щодо пропуску строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання, яке є також окремим процесуальним питанням, відтак відповідні доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 06 жовтня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

Н.О. Шеремета