Справа № 483/1952/19
Провадження № 22-ц/812/617/20
У Х В А Л А

02 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі судді Лівінського І.В., вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до директора комунального підприємства Очаківської міської ради «Очаків-сервіс» Ткаченка Івана Дмитровича про визнання відмови в прийнятті на роботу неправомірною, зобов`язання укласти трудовий договір та виплату заробітної плати за весь період вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до директора комунального підприємства Очаківської міської ради «Очаків-сервіс» Ткаченка І.Д. про визнання відмови в прийнятті на роботу неправомірною, зобов`язання укласти трудовий договір та виплату заробітної плати за весь період вимушеного прогулу відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, 17 лютого 2020 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу.

Однак апеляційне провадження не може бути відкрите з огляду на таке.

За правилами пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» (далі Закон).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону апеляційна скарга на рішення суду оплачується судовим збором у розмірі 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Розмір судового збору при поданні позовної заяви визначається підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону та склав 768,40 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року).

Судовий збір за подачу апеляційної скарги складає 1152,60 грн. (768,40 х 150 %).

Проте апелянт судовий збір не сплатив, зазначаючи, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону.

Так, статтею 5 Закону установлені пільги щодо сплати судового збору. Згідно з пунктом 1 частини 1 цієї статті, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Вказаною нормою чітко визначено, в яких саме випадках позивач звільняється від сплати судового збору при зверненні до суду за захистом трудових прав в усіх судових інстанціях.

Звертаючись з цим позовом, ОСОБА_1 просив суд визначити відмову у прийнятті його на роботу незаконною та зобов`язати відповідача прийняти його на роботу на посаду комірника дільниці водопровідних мереж і укласти з ним трудовий договір, починаючи з 29 липня 2019 року, з повною виплатою заробітної плати за весь період вимушеного прогулу через незаконність відмови у прийнятті його на роботу.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (за час вимушеного прогулу) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) та Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19).

Так само вимоги позивача про визнання відмови в прийнятті на роботу неправомірною, прийняти на роботу з зобов`язанням укласти трудовий договір не можна віднести до категорії пільгових вимог. А тому, вимоги позивача не є такими, які дають підстави для звільнення його від сплати судового збору в повному обсязі заявлених позовних вимог.

Отже, такий недолік, як несплата судового збору перешкоджає відкриттю апеляційного провадження та є підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

На підставі викладеного та відповідно до вимог ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2020 року залишити без руху.

Надати апелянту можливість в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, усунути недоліки, наведені у її мотивувальній частині, а саме:

-сплатити 1152 грн 60 коп. судового збору та надати оригінал квитанції про сплату судового збору до Миколаївського апеляційного суду.

Платіжні реквізити для сплати судового збору:

Одержувач коштів: УК у м. Миколаїв/м. Миколаїв/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992781

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0014002

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;_(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом_ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від_ (Дата оскаржуваного рішення) по справі (Номер справи), Миколаївський апеляційний суд.

У випадку несплати судового збору у зазначений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута особі, яка її подала.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський