_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4350/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

20.10.2020

Суддя Київського районного суду м. Одеси Бескровний Я.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Першого Київського відділу ДВС у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Першого Київського відділу ДВС у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до якого просять припинити обтяження всього нерухомого майна №12295795 (спеціальний розділ) від 01.12.2015 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській обл. 09.05.1996, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ), що внесене до реєстру на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46486177, видана 28.09.2015, прийнята Київським відділом ДВС ОМУЮ в Одеській області; припинити обтяження всього нерухомого майна №8859246 (спеціальний розділ) від 25.02.2015 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 13 квітня 2005 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , що внесене до реєстру на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 46428151, видана 10.02.2015 року, прийнята Київським відділом ДВС ОМУЮ в Одеській області.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що у відкритті провадження по справі необхідно відмовити з таких підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст. 16 ЦК України).

За частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Першого Київського відділу ДВС у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебували виконавчі провадження, а саме: виконавче провадження №48392107 з примусового виконання виконавчого листа №1512/8139/2012, виданий Київським районним судом м. Одеси від 30.07.2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошових коштів у розмірі 733717,23 грн. та виконавче провадження №46486177 з примусового виконання виконавчого листа №1512/8139/2012, виданий Київським районним судом м. Одеси від 20.07.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошових коштів у розмірі 730435,23 грн.

В ході примусового виконання, державним виконавцем були винесені постанови про арешт майна боржників та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Отже, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є боржниками у вказаних виконавчих проваджень, тобто, згідно положень статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», - є сторонами виконавчого провадження.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, які містяться у постанові № 5 від 03 червня 2016 року у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Тобто, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Аналізуючи наведені роз`яснення, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , будучи сторонами виконавчого провадження (боржниками), порушують питання, пов`язані з діями державного виконавця щодо зняття арешту майна боржників та оголошення заборони на його відчуження, суддя вважає, що подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, та має розглядатись в порядку, передбаченому розділом VII Цивільно-процесуального Кодексу України, зокрема, ст. 447 ЦПК України, у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 26 вересня 2019 року у справі №607/3894/17 арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Також правова позиція висловлена і в ухвалі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №333/7064/19 (провадження №61-9169ск20).

Оскільки, порядок та форма звернення до суду є вибором позивача, а позивачами подано позов до органу державної виконавчої служби, то цей позов не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.186, 258, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Першого Київського відділу ДВС у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з під арешту - відмовити.

Роз`яснити, що позивачі мають право звернутися до суду із відповідною скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, відповідно до вимог ст.ст. 447, 448 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні, касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Бескровний Я. В.