Справа № 201/3971/20
Провадження № 2/201/2115/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 жовтня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У своєму позові позивач посилається на те, що 0 січня 2020 року о 10 годині 30 хвилини, керуючи автомобілем «Шкода», д/н НОМЕР_1 , зупинився в районі буд. № 14 по вул. Пісаржевського в м. Дніпрі та, не переконавшись в безпечності своїх дій для інших учасників дорожнього руху, відчинив водійські двері вказаного транспортного засобу, внаслідок чого на них здійснив наїзд автомобіль «КІА», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку зліва. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки внаслідок вищевказаного ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, останній звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» для визначення вартості завданих збитків та за виплатою коштів на проведення ремонтних робіт. Після огляду пошкодженого транспортного засобу позивача, ПП «Аеліта» було складено рахунок на оплату № 342 від 10 лютого 2020 рок на загальну суму 58058,64 грн. 19 лютого 2020 року ПрАТ «СК «Уніка» було складено страховий акт №00339755, яким було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 50441,72. Враховуючи той факт, що страхова компанія компенсувала витрати на відновлювальний ремонт не повному обсязі, позивач був звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього 7616 грн. та судові витрати.

Позивач надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 08 квітня 2019 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ «Варітек» в особі директора ОСОБА_3 був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско Corporate» № 005156/4100/0000037 на умовах якого був застрахований транспортний засіб KIA Sportage, р.н. НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 , рік випуску 2016. Вигодонабувачем було визначено ТОВ «Варітек» (а.с. 7).

Також встановлено, що ОСОБА_2 30 січня 2020 року о 10 годині 30 хвилини, керуючи автомобілем «Шкода», д/н НОМЕР_1 , зупинився в районі буд. № 14 по вул. Пісаржевського в м. Дніпрі та, не переконавшись в безпечності своїх дій для інших учасників дорожнього руху, відчинив водійські двері вказаного транспортного засобу, внаслідок чого на них здійснив наїзд автомобіль «КІА», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку зліва. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 1.3, 1.5, 15.13 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Факт дорожньо-транспортної пригоди та її фактичні обставини підтверджені постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року у справі № 201/1483/20, якою відповідач ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 16-17).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року є преюдиційними і доведенню не підлягають.

Згідно із рахунком на оплату, виданого ПП «Аеліта» вартість відновлювального ремонту автомобіля KIA Sportage, р.н. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_4 становить 58058,64 грн. (а.с. 10).

Відповідно до страхового акту № 00339755 від 19 лютого 2020 року ПрАТ «СК «Уніка» виплатило страхове відшкодування страхувальнику ТОВ «Варітек» у розмірі 50441,72 грн. (а.с. 11).

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про страхування» страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України. Страхувальники можуть укладати із страховиками договори про страхування третіх осіб (застрахованих осіб) лише за їх згодою, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Застраховані особи можуть набувати прав і обов`язків страхувальника згідно з договором страхування. Страхувальники мають право при укладанні договорів особистого страхування призначати за згодою застрахованої особи фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів) для отримання страхових виплат, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування. Страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Тобто у розумінні норм ст. 16 ЗУ «Про страхування», ст. 985 ЦК України вказаний договір є укладеним на користь юридичної особи ТОВ «Варітек», а не позивача ОСОБА_1 .

В силу ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, та той факт, що страховиком також було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «Варітек», що підтверджується страховим актом № 00339755 від 19 лютого 2020 року, слід дійти до висновку що позивач ОСОБА_1 є неналежним позивачем у даній справі.

Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів того, що він є власником пошкодженого транспортного засобу, а тому встановити, чи є у нього право вимоги до відповідача не є можливим.

В свою чергу, право вимоги страхового відшкодування належить ТОВ «Варітек», яке є страхувальником та вигодонабувачем у договірі добровільного страхування наземного транспорту «Каско Corporate» № 005156/4100/0000037.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, обставини справи, перевіривши їх докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову позивачу відмовлено, то судові витрати по справі слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2 - 5, 12, 13, 76, 77, 81, 82,258, 263, 264-265, 280-283 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.С. Федоріщев