ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1239/17Головуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М.
Провадження № 22-ц/817/51/20 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 304020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Ходоровський М. В., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Костів Х.Ю.

з участю представника ПАП "Воля - 2000" адвоката Моленя Р.Б., представника ОСОБА_1 адвоката Гонти М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 596/1239/17 за апеляційною скаргою приватного агропромислового підприємства "Воля - 2000", в інтересах якого діє представник - адвокат Молень Ростислав Богданович, на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.08.2019 р., ухвалене в селищі Гусятин суддею Гусятинського районного суду Цвинтарною Т.М., за позовом ОСОБА_1 до ПАП "Воля - 2000", треті особи - відділ Держгеокадастру у Гусятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання недійсними договорів оренди землі та за зустрічним позовом ПАП "Воля - 2000" до ОСОБА_1 про визнання дійсними договорів оренди землі,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником двох земельних ділянок для ведення сільського господарства, площею 0,4211га. (кадастровий номер :01:001:1373) та площею 1,7101 га. (кадастровий номер :01:0010573). Позивачка зазначала, що 20.06.2017 р. при звернення її представника до відділу Держгеокадастру у Гусятинського районі їй стало відомо, що указані земельні ділянки перебувають у користуванні на праві оренди у ПАП "Воля-2000" на строк 15 років, згідно договорів оренди від 26.10.2010 року. ОСОБА_1 вказала, що договорів оренди на належні їй землі із відповідачем не укладала та не підписувала, нікого не уповноважувала на вчинення таких дій, підписи у правочинах виконані не нею, а іншою особою з наслідуванням її підпису. Незважаючи на вказані обставини, відповідач користувався належною їй землею. В серпні 2016 року вона зверталась до ПАП "Воля-2000" з приводу повернення земельних ділянок для здійснення їх самостійного обробітку, однак відповіді не отримала.

Враховуючи те, що відповідач самостійно, без її вільного волевиявлення визначив умови договорів земельних ділянок, самостійно підписавши та зареєструвавши їх, просила визнати недійними договори оренди земельних ділянок від 26.10.2010 р., зареєстрованих 05.08.2011 року в Управлінні Держкомзему Гусятинського району № 0860 та № 25.

30.10.2017 року представник ПАП "Воля-2000" звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом, у якому на підставі статті 218 ЦК України просив визнати договори оренди земельних ділянок від 26.10.2010 року дійсними. Зустрічний позов мотивовано тим, що між ПАП «Воля-2000» та ОСОБА_1 були укладені оспорювані договори оренди, які зареєстровані 05.09.2011 року державним реєстраційним органом. Про ці обставини ОСОБА_1 було добре відомо, оскільки вона протягом 2011 - 2016 років отримувала орендну плату, що свідчить про схвалення та виконання нею умов договорів оренди земельних ділянок.

Рішенням Гусятинського районного суду від 20.08.2019 р. позов ОСОБА_1 до ПАП «Воля-2000», треті особи - відділ Держгеокадастру у Гусятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання недійсними договорів оренди землі - задоволено. Визнано недійним договір оренди землі без номера, площею 0,4211 га (кадастровий номер :01:0011373), укладений 26.10.2010 року між ОСОБА_1 та ПАП «Воля-2000» та зареєстрований в управлінні Держкомзему у Гусятинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.08.2011 року № 00860. Визнано недійним договір оренди землі без номера, площею 1,7101 га (кадастровий номер :01:0010573), укладений 26.10.2010 року між ОСОБА_1 та приватним агропромисловим підприємством «Воля-2000» та зареєстрований в управлінні Держкомзему у Гусятинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.08.2011 року № 25. У задоволенні зустрічного позову ПАП «Воля-2000» до ОСОБА_1 про визнання дійсними договорів оренди землі - відмовлено. Стягнуто з ПАП «Воля-2000» в користь ОСОБА_1 4105 грн. судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ПАП "Воля - 2000", в інтересах якого діє представник - адвокат Молень Р.Б., подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати, відмовивши в задоволенні позову у відповідній частині, а зустрічний позов ПАП "Воля - 2000" задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 , отримуючи орендну плату з жовтня 2011 року, була обізнана про особу, яка здійснює користування її земельними ділянками. При цьому в матеріалах справи є заява ОСОБА_1 від 8.08.2016 року на ім*я директора «Воля-2000», у якій позивачка просить повернути їй земельні ділянки площею 2,13 га. Тому позивачка знала про особу, яка порушує її право та могла отримати копії оспорюваних договорів оренди землі. Тому вважає, що позивачка, звернувшись з позовом у 2017 році, пропустила передбачений законом строк позовної давності, що не було враховано судом.

Також в апеляційній скарзі представник ПАП "Воля - 2000" звернув увагу на недобросовісну поведінку ОСОБА_1 , яка звернулась до суду про визнання недійсними договорів оренди землі після спливу шести років, протягом яких вказані договори виконувались сторонами. Зокрема, позивачка отримувала орендну плату за надану в оренду землю. За таких обставин вважає, що вказані договори оренди землі слід вважати дійсними.

Відзив на апеляційну скаргу не поданою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що при укладенні оспорюваних договорів оренди земельних ділянок між ОСОБА_1 та ПАП "Воля - 2000" було відсутнє волевиявлення ОСОБА_1 , що відповідно до статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України є підставою для визнання цих договір недійсними.

Однак, погодитись з таким висновком суду неможливо.

Судом установлено, що ОСОБА_1 на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії II-ТР № 031547 належать земельні ділянки, розміром 0,4211 га. (кадастровий номер :01:001:1373) та розміром 1,7101 га. (кадастровий номер :01:001:0573), які розташовані на території Перемилівської сільської ради Гусятинського району, Тернопільської області.

26 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 та ПАП «Воля-2000» укладено договори оренди указаних земельних ділянок строком на 15 років, починаючи з дати його державної реєстрації.

Вказані земельні ділянки на підставі актів приймання - передачі без зазначення дати його складення орендодавець передала у користування орендарю.

05.08.2011 року договори оренди земельних ділянок від 26.10.2010 р. були зареєстровані в управлінні Держкомзему Гусятинського району № 00860 та № 25.

08 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до директора ПАП " Воля-2000" з письмовою заявою про повернення належних їй земельних ділянок для власного використання. Вказану заяву відповідач ПАП «Воля-2000» отримав, про що представник відповідача не заперечував у судовому засіданні.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 упродовж 2011 - 2016 років отримувала від ПАП «Воля-2000» кошти та сільськогосподарську продукцію в рахунок орендної плати, що стверджується відомостями, наявними у справі (т. 1 а.с. 55-59, 225-243).

ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом, зазначила, що жодного із вищевказаних договорів оренди земельних ділянок не підписувала та нікого не уповноважувала на їх підписання, тому підписи на договорах виконані із наслідуванням її підпису іншою особою.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 07.11.2017 р. по даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово - почеркознавчої та судово - технічної експертизи документів від 21.03.2018 року № 1160/1161/17-22, підписи у графі «Орендодавець» договорів оренди земельних ділянок від 26.10.2010 року, укладених між ОСОБА_1 та ПАП «Воля-2000», а також підписи в актах приймання-передачі землі виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою шляхом наслідування справжнього підпису позивачки.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення права позивачки ОСОБА_1 , які підлягають захисту в обраний нею спосіб.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо.

Законодавець у частині 1 статті16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

У даній справі, позивачка звернулась з вимогою про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок від 26.10.2010 року, посилаючись на те, що вона їх не підписувала, їх умов не погоджувала, а відповідач безпідставно проігнорував її вимогу про повернення земельних ділянок.

Суд першої інстанції встановив, що позивачка не підписувала договори оренди земельних ділянок від 26.10.2010 року, що також має наслідком непогодження ОСОБА_1 умов вказаних договорів.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України і висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди(частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним.

Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві, а також заперечення відповідача, позивач у цій справі наполягає на поверненні їй земельних ділянок, вважаючи, що вони знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц, який суд відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у позові ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку з обранням позивачем неефективного способу захисту. Відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки.

Разом з тим, на думку колегії суддів, судом вірно відмовлено у задоволенні зустрічного позову ПАП "Воля - 2000" до ОСОБА_1 про визнання дійсним договорів оренди землі.

Відповідно до ч.2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Отже, згідно частини 2 статті 218 ЦК України, якою ПАП "Воля - 2000" обґрунтовує свої вимоги, вказана норма стосується правочинів, укладених без дотримання письмової форми.

Судом установлено, що письмова форма договорів оренди від 26.10.2010 року, які ПАП "Воля - 2000" просило визнати дійсним, була дотримана, договори земельних ділянок від 26.10.2010 року були зареєстровані в управлінні Держкомзему Гусятинського району.

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає вимогам закону.

В апеляційній скарзі ПАП "Воля - 2000" не навів будь - яких обґрунтувань на спростування указаних обставин, тому доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною 4 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Враховуючи вказане, апеляційна скарга ПАП "Воля - 2000", в інтересах якого діє представник - адвокат Молень Р.Б., підлягає частковому задоволенню. Рішення Гусятинського районного суду в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів оренди землі слід скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині. Оскаржуване судове рішення, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ПАП "Воля - 2000" слід залишити без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсними договорів оренди землі, рішення суду про стягнення з ПАП "Воля - 2000" в користь ОСОБА_1 4105 грн. понесених судових витрат підлягає скасуванню, а зазначені судові витрати слід покласти на сторону, яка їх понесла.

Враховуючи вимогу пропорційності розподілу судових витрат, характер спору та те, що апеляційну скаргу ПАП "Воля - 2000" задоволено частково, з ОСОБА_1 слід стягнути половину сплаченого ПАП "Воля - 2000" судового збору за подання апеляційної скарги, що становить 480 грн. Іншу частину судових витрат за подання апеляційної скарги слід покласти на сторону, яка їх понесла.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу приватного агропромислового підприємства "Воля - 2000", в інтересах якого діє представник - адвокат Молень Ростислав Богданович, задовольнити частково.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.08.2019 р. в частині задоволення позову ОСОБА_1 до приватного агропромислового підприємства «Воля-2000» про визнання недійними договорів оренди землі - скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного агропромислового підприємства «Воля-2000» про визнання недійним договору оренди землі, площею 0,4211 га (кадастровий номер :01:0011373), укладеного 26.10.2010 року між ОСОБА_1 та ПАП «Воля-2000» та зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Гусятинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.08.2011 року № 00860 та про визнання недійним договору оренди землі, площею 1,7101 га (кадастровий номер :01:0010573), укладеного 26.10.2010 року між ОСОБА_1 та приватним агропромисловим підприємством «Воля-2000» та зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Гусятинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.08.2011 року № 25.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.08.2019 р. в частині стягнення з приватним агропромисловим підприємством «Воля-2000» в користь ОСОБА_1 4105 грн. судових витрат - скасувати, поклавши вказані судові витрати на сторону, яка їх понесла.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.08.2019 р. в частині відмови у задоволенні зустрічного позову приватного агропромислового підприємства «Воля-2000» до ОСОБА_1 про визнання дійсними договорів оренди землі - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , жительки с. Перемилів, Гусятинського району, Тернопільської області) в користь приватного агропромислового підприємства «Воля-2000» (, с. Перемилів, Гусятинського району, Тернопільської області) 480 грн. (чотириста вісімдесят гривень) судових витрат за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції складена 9 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді