ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6976/19
Провадження № 2/362/1027/20
У Х В А Л А

26.02.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Шевченко М.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договори про задоволення вимог Іпотекодержателя та купівлі-продажу недійсними, а також стягнути з відповідачів на користь його довірителя судові витрати.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просить в якості забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти, на все рухоме і нерухоме майно, та оголосити заборону про його відчуження, що належить на праві власності ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , а саме:

В заяві про забезпечення позову позивач стверджує, що існує ускладнення виконання судового рішення та можливість відчуження майна.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи заявника, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову та ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Вивчивши подану заяву, встановлено, що вказаним вимогам закону заява про забезпечення позову не відповідає, оскільки не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки на вказане майно вже накладено арешт, крім того позивач просить накласти арешт на кошти, але необгрунтовує в якій сумі та на якому рахунку і в якому банки вони перебувають, і що дійсно вони є у його власності необґрунтовано необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, що є порушенням вимог ст. 151 ЦПК України.

За приписами ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що подана позивачем заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, суд приходить до висновку, що вона у відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

Разом з тим, суддя вважає за необхідне роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника права повторно подати заяву про забезпечення позову, що подана до пред`явлення до суду позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 151-153, 260, 261, 352-354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко