Справа № 529/226/20
Провадження № 2/529/94/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 жовтня 2020 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Петренко Л.Є.

при секретарі - Скрипник Р. А.

за участю:

представника позивача - адвоката Тарана Р.Ф.

третьої особи - ОСОБА_1

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги ОСОБА_1 , Міністерство Культури України про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

В позовній заяві посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.07.2017, посвідченого приватним нотаріусом, придбав земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1447 га, яка розташована в АДРЕСА_1 на якій також був розташований житловий будинок.

В подальшому позивачем на вказаній земельній ділянці на місці житлового будинку збудовано нежитловий об`єкт громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами - магазин, який за результатами проведеного технічного дослідження в технічному паспорті позначено літ. Г-1, та який являється самочинно збудованим.

З метою здійснення дій щодо введення в експлуатацію вказаного об`єкту, позивач звертався до Сектору містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Диканської РДА, але отримав письмове повідомлення про неможливість узаконення самочинного будівництва в позасудовому порядку.

Тому, позивач просив суд визнати за ним право власності на вказане вище самочинно збудоване нерухоме майно.

Ухвалою суду від 16.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

07.05.2020 відповідачем по справі Диканською селищною радою подано відзив на позовну заяву, в якому вказав, що спірний об`єкт будівництва самочинно збудований на земельній ділянці, яка не відповідає її цільовому призначенню, окрім того без відповідних дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та затвердженого проекту. Крім того, зазначив, що відповідно до розрахунку класу наслідків проектованого об`єкта за вказаною адресою, з урахуванням витягу історико-архітектурного опорного плану смт. Диканька Полтавської області, об`єкт відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС-3.

Ухвалами суду від 14.05.2020 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області та в якості третьої особи - Міністерство Культури України.

01.07.2020 ухвалою судді ОСОБА_3 закрите пілготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

14.09.2020 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, ухвалою судді ОСОБА_4 прийнято справу до свого провадження та призначено судовий розгляд.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подав заяву про підтримання позовних вимог та просив суд розгляд справи провести у його відсутність з огляду на визнання відповідачем позову.

Представник позивача адвокат Таран Р.Ф. в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Вказав, що 29.07.2020 внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого змінено цільове призначення земельної ділянки, яка належить позивачу та на якій побудований спірний об`єкт, на будівництво та обслуговування будівель торгівлі, а тому зважаючи на те, що самочинно збудований об`єкт відповідає нормам будівництва та не порушує права інших осіб, вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача Диканської селищної ради, в судове засідання не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи у відсутність представника, при цьому вказав, що позовні вимоги визнає і просить позовну заяву задовольнити.

Представник відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надіслали заяву з проханням розгляду справи у їхню відсутність.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні просив позовну заяву задовольнити.

Представник третьої особи Міністерство культури України в судове засідання не з`явився, але відповідно до наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення вбачається, що він належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в суді.

Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Тарана Р.Ф., та третьої особи ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

З наявних у справі документів встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.07.2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Диканського районного нотаріального округу Хіцан Т. В., позивач є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1447 га, кадастровий номер :30:004:0142, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

В подальшому на території вказаної земельної ділянки позивачем зведено побудову магазин, який згідно технічного паспорта на вказаний громадський будинок з громадськими (допоміжними) будівлями та спорудами, виданого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації Інвентаризатор 28.01.2020 року, інвентаризаційна справа № 1868, позначено літ. Г-1, який не зареєстрований в Департаменті ДАБІ у Полтавській області, як об`єкт закінченого будівництва та на який відповідно не було надано право на виконання підготовчих та будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, будівництво здійснено позивачем на належній йому земельній ділянці, але без отримання необхідних дозволів на здійснення будівельних робіт, а тому згідно ч.1 ст.376 ЦК України є самочинним.

Вказана обставина підтверджується даними припису № 120 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданого 24.10.2019 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області Дороганю Ю.О., відповідно до якого встановлено відсутність у позивача дозвільних документів, які б надавали право на виконання будівельних робіт позивачу. Також зазначено, що самочинно збудований об`єкт по АДРЕСА_1 відноситься до класу наслідків відповідальності СС-3.

В подальшому головним інспектором винесено постанову від 24.10.2019 на підставі якої позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.96 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафа.

Вказана постанова оскаржена позивачем до суду.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 06.12.2019 у задоволені позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2020 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 24.10.2019 на підставі якої ОСОБА_2 визнано винним за ч.7 ст.96 КУпАП. При цьому колегією суддів в ході апеляційного розгляду встановлено, що розрахунок класу наслідків (відповідальності) складений не вірно. Забудова здійснена на значній відстані, в зоні садибної забудови, на подвір`ї існуючого садибного будинку по АДРЕСА_1 на відставі більше 300 метрів по шляху та більше 100 метрів по сполучній прямій. Тому віднесення відповідачем вказаного об`єкту до класу наслідків СС-3 є необгрунтованим. Також зазначено, що об`єкт будівництва розташований не в охоронній зоні об`єктів культурної спадщини національного значення, що перебуває під особливим державним наглядом і класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками СС-1.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження магазину по АДРЕСА_1 виконаного ПП ПБТІ «Інвентарізатор» 28.01.2020 вказана самочинно збудована будівля відповідає вимогам державних будівельних норм, щодо даного класу приміщень, встановлено готовність до експлуатації та можливість його надійного та безпечного експлуатування.

Згідно із висновком Диканського районного сектору Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 26.02.2019 самочинно збудований магазин літ. «Г-1» не суперечить діючим в Україні протипожежним нормам та правилам.

Отже, самочинно збудований магазин побудовано без отримання відповідного дозволу, але без порушення встановлених будівельних норм і правил, на земельній ділянці яка не була для цього відведена.

Разом з тим, на час розгляду справи в суді позивач звернувся із заявою про приєднання документів до матеріалів справи, а саме витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що свідчить про зміну цільового призначення земельної ділянки на якій самочинно побудовано споруду, а саме на земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Крім того, з початку будівництва ніяких заяв, претензій та скарг від суміжних власників земельних ділянок щодо збудованого ОСОБА_2 магазину не надходило, тобто ним не були порушені права інших осіб будівництвом зазначеного магазину.

Згідно з правових позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Як встановлено судом, позивач звертався до відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Диканської районного державної адміністрації у Полтавській області з заявою про прийняття в експлуатацію збудованого ним об`єкта по АДРЕСА_1 , але листом від 24.03.2020 за № 01-23/78 позивачу повідомлено, що зазначене питання слід вирішувати в судовому порядку.

Таким чином судом встановлено, що порушене питання (прийняття об`єкта в експлуатацію) було предметом розгляду компетентного державного органу, яким прийнято рішення, яке дає підстави вважати про наявність спору про право.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

На теперішній час прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється у відповідності до «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта, шляхом реєстрації декларації встановленої форми.

За таких обставин та враховуючи те, що самочинна побудова не порушує права інших осіб та при будівництві були дотримані будівельні, архітектурні, протипожежні та екологічні норми, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Судові витрати у справі суд вважає за необхідне віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 331, 376, 392 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 , (проживає в АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), до Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області, (місце знаходження в смт. Диканька, вул. Незалежності, 133, ), Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, (місце знаходження в м. Полтава, вул. Гоголя, 25, кім. 62, ), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги ОСОБА_1 , (проживає в АДРЕСА_3 ), Міністерство культури України, (місце знаходження в м. Київ, вул. Ярославів Вал, 36), про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на самочинно збудоване нерухоме майно у вигляді магазину, який в технічному паспорті позначений літ. Г-1, що розташований в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча Л.Є. Петренко