У Х В А Л А

28 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 295/6213/19

провадження № 61-10830ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 14 липня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року до суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 14 липня 2020 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

21 липня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 14 липня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків, а саме: для надання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України та доплати судового збору.

У серпні 2020 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 10 серпня 2020 року до суду надійшли матеріали, якими недоліки касаційної скарги усунуто.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції не застосував під час розгляду справи вимоги 22, 24, 29 КпШС, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, статті 57 СК України, оскільки не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30 травня 2018 року у справі №578/168/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі №161/3025/17-ц, від 26 червня 2019 року у справі №641/5115/16-ц. Також, суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статей 256 ЦК України, 72 СК України щодо застосування позовної давності, оскільки не врахував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №466/9338/16-ц (пункт перший частини другої статті 389 ЦПК України) Крім того, справу було розглянуто без належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце слухання справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

За таких підстав касаційна скарга ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом першим, четвертим частини другої статті 389 ЦПК України, та подана в строк, передбачений статтею 390 ЦПК України.

Скаржником сплачений судовий збір у розмірі 13 476,30 грн та кошти зараховані до спеціалізованого фонду Державного бюджету України.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про зупинення дії оскаржуваної постанови, в обґрунтування якого посилається на те, що на підставі оскаржуваної постанови у позивача виникає право на Ѕ частку спірної квартири, яку позивач може відчужити, що в наступному утруднить витребування майна у добросовісного набувача та спонукатиме до нових судових спорів.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Тлумачення частини восьмої статті 394 ЦПК України свідчить, що клопотання про зупинення виконання чи дії судового рішення має містити обґрунтування необхідності такого зупинення.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доводи клопотання не обґрунтовані належним чином доказами та зводяться до формального небажання виконувати рішення суду, а відтак, клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 14 липня 2020 року.

Витребувати з Богунського районного суду м. Житомира матеріали цивільної справи №295/6213/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Житомирського апеляційного суду від 14 липня 2020 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик