СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2921/18

пр. № 2/759/249/20

24 вересня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді Шум Л.М.

за участю секретарів Прокопенко Н.М., Кормушиної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Святошинської у м. Києві державної адміністрації про визнання батьківства та внесення змін до актового запису,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внести зміни до актового запису про народження дитини, а саме замість даних в графі "відомості про батька" вказати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва» Внести зміни в графу "прізвище дитини" та змінити прізвище " ОСОБА_3 " на прізвище ОСОБА_3 ".

Посилається в позові на те, що з 2014 року він перебував у близьких стосунках з відповідачкою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася спільна дитина: донька ОСОБА_3 .

З моменту вагітності він підтримував морально та матеріально відповідачку, був присутній на пологах, тримав дитину на руках одразу після народження. Постійно допомагав відповідачці матеріально утримувати дитину, купував необхідні речі та медикаменти

Після народження дитини відповідачка зареєструвала доньку відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а не як було домовлено у відповідності до ст. 126 СК України.

Не маючи можливості спілкуватися з дитиною, він обмежений в здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків відносно неї.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 10.04.2018 р. відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання.

07.05.2018 року до суду надійшов відзив на позову в якому відповідачка просила у позові відмовити (ас. 14-17).

17.05.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив (ас. 34-35).

Ухвалою суду від 30.01.2019 року по справі призначена судово молекулярно-біологічна (генетична) експертиза.

Проте, 05.06.2019 року до суду надійшов лист Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи відділення судово-медичної генетичної ідентифікації від 29.05.2019 р. за № 100-460/1224, відповідно до змісту якого неможливо провести судово-медичну експертизу генетичної ідентифікації, у зв`язку з неявкою відповідачки ОСОБА_2 на відбір зразків крові.

Ухвалою суду від 07.06.2019 року відновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 23.10.2019 року закрито підготовче засідання у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявики не повідомили.

Відповідно до заяви представник позивача ОСОБА_7 просить слухати справу у її відсутність, позов просила задовольнити. (а.с. 111)

Відповідачка протягом тривалого часу в судове засідання жодного разу не з`явилася, не дивлячись на направлення їй судових повісток за місцем реєстрації.

З відзиву на позов вбачається, що відповідач проти задоволення позову заперечувала, зазначаючи, що позивачем не було надано жодних доказів його з відповідачкою спільного проживання, ведення спільного господарства, надання матеріальної допомоги а також доказів, що позивачем не було вчинено будь-яких дій для внесення відповідного запису про себе, як батька, в свідоцтво про народження дитини. Виходячи з цього, просила у позові відмовити.

Згідно інформації з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення судові повістки були вручені відповідачці - 09.03.2019 року та 18.06.2019 року.

Повістка на судове засідання 20.02.2020 року повернулась до суду 04.12.2019 року у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання.

22.04.2020 року подала через канцелярію суду заяву про слухання справи у її відсутності, причини неявки в судове засідання не повідомила. (а.с. 101)

Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судові засідання свого представника не направили, матеріали справи містять заяви про слухання справи за їх відсутності. (а. с. 55,82)

Служба у справах дітей Святошинської у м. Києві державної адміністрації в судові засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до заяви представника ОСОБА_8 (а.с. 44,96, 99)

Виходячи з цього та з врахуванням вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 125 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Позивач вказує, що перебував у стосунках з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 2014 року, був поряд під час вагітності ОСОБА_2 та при пологах. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька - ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, звернулась з заявою про державну реєстрацію народження доньки та вказала відомості про батька.

За змістом ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_3 , про що 25.10.2016 року Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві був складений актовий запис № 3060.

Реєстрація народження дитини, відповідно до зазначеного актового запису, була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто із зазначенням відомостей про батька за вказівкою заявника. / а. с. 91 /

Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст.128 СК України визнання батьківства за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог закону.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Таких висновків також дійшов Верховний суд у своїй постанові від 16 травня 2018 року в справі № 61-6030св18.

В постанові Верховного Суду зазначено, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Так, ухвалою суду від 30.01.2019 року задоволено клопотання позивача, в справі призначено судово-медичну генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському міському бюро судово-медичної експертизи.

За клопотанням експертної установи відповідачка неодноразово була повідомлена про необхідність з`явитися в експертну установу.

05.06.2019 року до суду надійшло повідомлення Київського міського бюро судово-медичної експертизи про неможливість проведення експертизи у зв`язку з неодноразовою неявкою відповідачки з дитиною для відбору зразків крові. (а.с. 74)

Відповідача неодноразово було повідомлено про дату, час та місце коли необхідно з`явились для відбору зразків крові. (а.с. 70,71)

Таким чином, судом були вжиті всі можливі заходи для проведення експертизи та забезпечення явки до експертної установи відповідачки з дитиною для відібрання біологічного матеріалу, необхідного для проведення експертизи, проте остання від проведення експертизи ухилилася.

Статтею 109 ЦПК України встановлено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Відповідачка заперечуючи походження дитини від позивача, належних і допустимих доказів на їх спростування суду не надала. Крім того, як вбачається з відзиву на позов, відповідач не заперечує стосунків з позивачем та можливого батьківства. Відповідачка від проведення експертизи ухилилася.

Європейський суд з прав людини в рішенні в справі »Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства.

Суд вважає, що відповідачка, ухиляючись від участі в експертизі, відповідно до викладеного вище обґрунтування, своїми діями визнала батьківство позивача щодо народженої нею ІНФОРМАЦІЯ_2 доньки ОСОБА_3 .

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Що стосується поданої відповідачем до суду заяви про сплив позовної давності та застосування її наслідків до вимог позивача, суд виходить з наступного.

З точки зору ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Як випливає з вимог ст.ст.125, 126, 128 СК України, ними регулюється право на звернення до суду з позовом про визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою.

В даних нормах закону не передбачено строку, протягом якого особа, яка вважає себе батьком, має звернутися до суду з відповідним позовом.

В свою чергу, ст.129 СК України регулює порядок вирішення спору про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини, тобто щодо дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком.

Частиною 2 даної статті встановлюється позовна давність до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Таким же чином регулює дане питання пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а до суду з позовом позивач звернувся 28.02.2018 року.

Виходячи з цього, суд вважає таке клопотання відповідачки таким, що не ґрунтується на законі.

Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось, що не суперечить ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.20, 125, 126, 128, 129, 130, 135 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Святошинської у м. Києві державної адміністрації про визнання батьківства та внесення змін до актового запису, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , батьком дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису № 3060 від 25 жовтня 2016 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши в графі «батько» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Києва; у відомостях про прізвище, ім`я, по батькові дитини зазначити « ОСОБА_3 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Учасники справи мають можливість отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Суддя: Л.М. Шум