КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про встановлення факту залучення до невоєнізованих формувань цивільної оборони,

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Просив встановити факт залучення його до складу формувань цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, посилаючись на відмову вказаного департаменту видати йому довідку про участь у ліквідації аварії на ЧАЕС у складі цивільної оборони, яка є необхідною для оформлення правового статусу ветерана війни з відповідними пільгами та гарантіями.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року відмовлено у відкритті провадженні у вищезазначеній справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що при винесенні ухвали судом було проігноровано факт, що заявник просить встановити факт, проте не просить встановити статус інваліда війни чи видати посвідчення.

Зазначає, що заявник є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і даний факт підтверджується посвідченням ліквідатора ЧАЕС серії НОМЕР_1 від 01 грудня 1995 року.

Факт, що ОСОБА_1 брав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, як військовозобов`язаний, як член штабу Цивільної оборони в м. Чорнобиль з 09 червня 1987 року по 11 червня 1987 року визнано державними органами і додатково підтверджується довідкою №17 від 23 лютого 2004 року, довідкою №4 від 18 січня 1991 року, довідкою №1 від 20 квітня 1998 року, довідкою №8 від 04 лютого 2019 року та трудовою книжкою (запис 26).

Вказує на те, що він є інвалідом 1 групи і його захворювання пов`язані з виконанням обов`язків по роботі, які пов`язаній з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії МСЕ №148952 від 14 листопада 1995 року, довідкою до акту огляду МСЕК з відсотком втрати працездатності 40% серії 218112 №148952 від 14 листопада 1995 року і експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії на засіданні №6 від 28 травня 1992 року.

Зазначає, що 23 липня 2019 року звернувся із заявою до Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з проханням надати довідку про участь у ліквідації аварії на ЧАЕС у складі ЦО.

30 липня 2019 року у своєму листі № 01.1-14/855 Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи повідомив, що вимоги Управління соціального захисту щодо надання довідки на підтвердження участі у складі ЦО є не обґрунтовані оскільки залучались до невоєнізованих формувань ЦО всі працівники всіх підприємств без видання розпорядчих документів на окремих громадян.

Просив, скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд вказаного спору має здійснюватися в порядку адміністративного судочинства.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

По справі встановлено, що між заявником та Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, як суб`єктом владних повноважень, існує спір щодо участі заявника у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі цивільної оборони, наслідком якого є незаконна, на думку заявника, відмова цього департаменту у видачі йому відповідної довідки.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року (справа №310/8703/17) дійшла висновку, що у випадку якщо заінтересована особа отримала від заявника документи, які підтверджують факт його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте надала відмову, яку заявник, маючи документальні підтвердження зазначеного факту, вважає безпідставною, він може оскаржити такі дії заінтересованої особи до адміністративного суду, до повноважень якого належить, зокрема, перевірка законності й обґрунтованості відмови заінтересованої особи та оцінка наданих їй заявником документів як доказів його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 21 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана