ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8348/20 Справа № 210/1587/20 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

21 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг

Справа № 210/1587/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2020 року, яке ухвалено суддею Ступаком С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 липня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 20.12.2017 року між банком та відповідачем був укладений договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у Заяві.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 25 грудня 2020 року, утворилась заборгованість у розмірі 24 532,14 грн., а саме: 17 101,83 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 1220,16 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 4 565,76 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. нарахування пені за прострочене зобов`язання, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1 144,39 грн. штраф (процента складова),яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором б/н від 20.12.2017 року в сумі 17 101,83 грн. та судові витрати у розмірі 1 2102,00 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, відсотків за статтею 625 ЦК України і неустойки (штрафів) та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та неповне дослідження обставин справи. В іншій частин позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності досягнення сторонами кредитного договору згоди про розмір відсотків за користування кредитом та неустойки. На думку позивача, ним було надано всі належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки, не пропонував позивачеві надати додаткові докази для підтвердження заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим такі докази надаються до суду апеляційної інстанції. Позивач зазначає, що Верховним Судом у справі №153/1334/16-ц, у постанові від 24.09.2019 року, висловлено позицію з приводу неприйняття судами попередніх інстанції доказів та зазначено, що суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.

Позивач наголошує на тому, що Умови та правила надання банківських послуг є публічними та не потребують підпису позичальника, й аналогічні висновки висловлено у постановах Верховного суду у справах №923/760/18, 642/5533/15-ц, 127/7543/17, 375/250/18.

Крім того, відповідач підписав Паспорт споживчого кредитування, в якому було погоджені всі умови кредитування, у тому числі нарахування відсотків та неустойки, а тому висновок суду першої інстанції щодо відсутності такого погодження є помилковим.

Стосовно відмови в стягнення процентів за статтею 625 ЦК України, позивач зазначив, що нарахування таких відсотків ним здійснено у порядку, визначеному Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті www.privatbank.ua та почали діяти з 01 березня 2019 року, згідно п. 2.1.1.2.12 яких сторони дійшли згоди, що в разі порушення Клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,00% - для картки «Універсальна Голд». Оскільки, відповідач використовував кредитний ліміт та здійснював погашення заборгованості, він прийняв та погодився із зміненими умовами договору та зобов`язаний сплатити відсотки саме у визначеному Банком розмірі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.12.2017 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 10000,00 грн. на картковий рахунок. Базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору 3,0 % на місяць з розрахунку 360 днів на рік (а.с.10-12).

Кредитний договір укладено шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої відповідач погодився, що вказана Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг.

До позовної заяви позивачем додано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», згідно з якою ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що отримав кредит з видачею кредитної картки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним за базовою ставкою 3,0 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), та визначенням строку внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, зі сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі, який розраховується за наступною формулою: пеня = пеня 1 + пеня 2, де пеня 1 = базова відсоткова ставка по договору/30 - нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше, штрафів у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову (а.с.13).

За таких обставин, відповідачем ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та фінансові умови надання кредитки «Універсальна 30 днів льотного періоду», якими погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування процентів та неустойки, що становлять договір приєдання.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконував, в результаті чого, станом на 25.12.2019 року, має заборгованість 24532,14 грн., яка складається: 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 17101,83 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 1220,16 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 4565,76 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;. 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована складова), 1144,39 грн. штраф (процента складова). (а.с. 7- 9).

Встановивши, що відповідач ОСОБА_1 не виконував умови договору в частині повернення кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту, розмір якої останнім не оскаржується.

При цьому, відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитом та неустойки за порушення строків виконання зобов`язання, суд першої інстанції виходив з того, що, при укладенні Договору б/н від 20.12.2017 року, погоджено порядок нарахування відсотків у розмірі за базовою ставкою 3,0% в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) з урахуванням пільгового періоду протягом 55 днів пільговим періодом нарахування відсотків у розмірі 0,01% до 55 днів (льотна ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 сила місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), та нарахування неустойки за порушення виконання зобов`язань за цим договором, у зв`язку з чим для належного дослідження та перевірки наданого стороною позивача розрахунку заборгованості за кредитом суд має володіти інформацією щодо строку дії картки, адже після закінчення такого строку припиняється право Банку з нарахування відсотків та неустойки в розмірах погоджених сторонами, а, оскільки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надав суду жодного належного та допустимого доказу щодо видачі позичальнику кредитної картки та щодо строку її дії, а також щодо користування позичальником кредитними коштами, що позбавило суд можливості здійснити перевірку правильності нарахування відсотків за кредитом та штрафів за порушення строків виконання зобов`язань, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом та штрафів за порушення строків виконання зобов`язань, а вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

Разом з тим, з позовної заяви слідує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно статті 625 ЦК України, у розмірі 4 565,76 грн. (а.с. 4-зворот), про що також зазначено в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції (а.с. 55-зворот), однак фактично такі позовні вимоги судом не розглянуто по суті та відповідно судове рішення щодо них не ухвалювалося.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Тобто, суд першої інстанції має ухвалити додаткове рішення щодо позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно статті 625 ЦК України, у розмірі 4 565,76 грн., оскільки позивачем надавалися щодо такої вимоги докази та пояснення у заяві по суті (позовні заяві а.с. 4), а відповідне судове рішення за цими позовними вимогами не ухвалено.

Згідно ч. 3 ст. 365 ЦПК України, якщо під час вивчення матеріалів справи суд апеляційної інстанції виявить нерозглянуті зауваження на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, нерозглянуті письмові зауваження щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, невирішене питання про ухвалення додаткового рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

За таких підстав, колегія суддів вважає за необхідне справу повернути до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 270, 365 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Справу повернути до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської областідля ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України, для чого надати строк до 06 листопада 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: