Справа № 191/2781/20
Провадження № 4-с/191/9/20
У Х В А Л А

іменем України

06 жовтня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Синельниківського МРВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.10.2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.10.2010 року. Вимоги скарги вмотивовані тим, що з 01 жовтня 2010 року по 31 січня 2011 року на виконанні Синельниківського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходилось виконавче провадження № 25613627 від 01.10.2010 р. з примусового виконання судового наказу № 2н-475 від 29.12.2008 р. виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 7522,33 грн. 01 жовтня 2010 року державним виконавцем Синельниківського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Прядко Т.М. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за № 10373882 від 18.10.2010 р. Відповідно до Постанови Апеляційного суду Полтавської області від 23.05.2018 р. у справі № 191/1272/15-ц в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено. Відповідно до Постанови Верховного суду від 14.01.2019 р. у справі №191/1272/15-ц, провадження № 61-38972св18 касаційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення. Постанову Апеляційного суду Полтавської області від 23.05.2018 р. залишено без змін. Незважаючи на зазначене, державним виконавцем Синельниківського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Прядко Т.М. не скасована постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.10.2010 року, не скасовано обтяження в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за № 10373882від 18.10.2010 року. В порушення вимог ч. 4 ст. 57, ч. 4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», постанову про звернення стягнення на майно боржника (арешт майна) боржника та заборона відчуження заявнику не направлялись. Він неодноразово звертався до Синельниківського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та до Південно-Східного міжрегіонального управлінню Міністерства юстиції (м.Дніпро) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області з заявами про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.10.2010 року, та скасування обтяження в Єдиному реєстр заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за № 10373882 від 18.10.2010 року, які залишились без виконання. Вважає, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.10.2010 року, винесена Синельниківським міськрайонним відділом ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) з порушенням законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Просить суд визнати дії державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Прядко Т.М. щодо винесення постанови в частині арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.10.2010 р., в виконавчому провадженні № 25613627 від 01.10.2010 року- неправомірними; зобов`язати державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Прядко Т.М. скасувати постанову в частині арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.10.2010 р., за виконавчим провадженням №25613627 від 01.10.2010 року; зобов`язати державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Прядко Т.М. скасувати обтяження в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за № 10373882 від 18.10.2010 р., в виконавчому провадженні №25613627від 01.10.2010 року; зобов`язати Синельниківський міськрайонний відділ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зняти арешт з всього нерухомого та рухомого майна належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В судове засідання скаржник не з`явився, до його початку надав заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник Синельниківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час, день та місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року (чинним на час винесення оскаржуваної постанови).

Відповідно до частини 2 статті 25 цього Закону за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За змістом частин 1, 2, 3 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

За вимогами ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто, державний виконавець при винесені постанови №10373882 від 01.10.2010 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 діяв в межах своїх повноважень, постанова винесена з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, що діяли під час вчинення державним виконавцем оскаржуваних дій.

Що стосується вимоги скаржника щодо зобов`язання державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Прядко Т.М. скасувати постанову в частині арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.10.2010 року, в виконавчому провадженні №25613627 від 01.10.2010 року та скасування арешту, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України « Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» , спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Враховуючи викладене, оскільки скаржник вимагає зняття арешту з майна, яке як він зазначає належить йому, він має право звернутись до суду з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні. Вирішення цього питання при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, розділом VІІ ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», не передбачено.

Крім того, суд зазначає наступне- згідно з вимогами ст. 384 ЦПК України, скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду, який видав виконавчий документ, безпосередньо.

Відповідно до вимог ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення виконавчий дій; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з ч. 2 ст. 72 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4 ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин; питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію, або до якого потрібно було подати документ чи доказ; про місце та час розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі; присутність цих осіб не є обов`язковою; з питань, зазначених у цій статті, судом постановляється ухвала.

Скаржником у скарзі не порушувалося питання про поновлення або продовження пропущеного строку для подання скарги.

Враховуючи вище наведене, суд вважає доводи заявника необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 384-385, 447 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження" суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Синельниківського МРВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.10.2010 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 12 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя: Г. В. Бондаренко