Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/254/20
Провадження № 2/433/334/20
УХВАЛА

іменем України

27.02.2020 року

Суддя Троїцького районного суду Луганської області Певна О.С., розглянувши питання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Троїцького районного суду Луганської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Представником позивача 25.02.2020 засобами електронного зв`язку надано суду клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, яке обґрунтоване тим, що на підставі укладеного між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Захист», вона є їх клієнтом. В зв`язку з тим, що він здійснює адвокатську діяльність в м. Одесі, а також в зв`язку з віддаленістю від місця розгляду даної справи, він не має можливості брати особисту участь в судовому процесі.

Суд, розглянувши заявлене клопотання відповідно до вимог ст. ст. 212, 222 ЦПК України, виходить із такого.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за 5 днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом.

Аналіз наведеної норми вказує на те, що постановлення ухвали про участь учасника цивільного процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції є не обов`язком, а правом суду.

Відповідно до ч.1 статті 14 Сімейного кодексу України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Аналогічні роз`яснення містяться в абз.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зокрема там зазначено, що сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК України про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

Як вбачається з заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, її підписано та подано до суду представником позивача ОСОБА_3 .

Шлюбні відносини не допускають представництва. Адвокат має право вести процес, а пояснення по суті позовних вимог у справах про розірвання шлюбу, можуть давати особи, які перебувають у шлюбі.

Крім того, прохальна частина клопотання представника позивача містить посилання на не зрозумілий номер справи, дату та час судового засідання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212, 222, 259, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.С. Певна