ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/953/20 Справа № 205/8729/16 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К.О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року олегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк,

на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетрвоська від 13 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «Приватбанк» у листопаді 2016 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути виниклу заборгованість за кредитним договором /а.с. 2-5/.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29 грудня 2010 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з визначенням розміру процентної ставки та строків виконання зобов`язання за даним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, видавши позичальнику кредитну картку з відповідним лімітом. Позичальник свої обов`язки системно не виконував, у зв`язку з чим станом на 27 жовтня 2016 року утворилася заборгованість. Посилаючись на порушення умов кредитного договору, у зв`язку з чим виникла необхідність захисту свого порушеного права, позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами та враховуючи наведені обставини наполягає на їх задоволені.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетрвоська від 13 березня 2017 року в задоволені заявлених позовних вимог відмовлено /а.с. 108-110/.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позовних вимог виходив з того, що банк не надав належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому наявні правові підстави для відмови в задоволенні позову у даній справі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які банк посилалася у своїй позовній заяві /а.с. 112-116/.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 20147 року заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетрвоська від 13 березня 2017 року залишено без змін (а.с. 132-135).

Колегія суддів апеляційного суду Дніпропетровської області залишаючи без змін рішення суду першої інстанції виходила з того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та на підставі належних доказів дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Постановою Верховного суду від 28 серпня 2019 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 20147 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 232-235).

Колегія суддів Верховного Суду, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції виходив з того, що суди дійшли передчасного висновку, оскільки не встановили обставини, що мають значення для вирішення даної справи по суті, а саме: на якій підставі заборгованість розрахована банком із листопада 2015 року; чи перевипускалась платіжна картка за даним договором і чи здійснював відповідач погашення заборгованості за відповідним кредитним договором.

ОСОБА_1 своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористався.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетрвоська від 13 березня 2017 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір б/н від 29 грудня 2010 року, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Дані обставини встановлені на підставі позову та заперечень відповідача. Тобто факт укладання договору б/н від 29 грудня 2010 року сторонами не заперечується.

Разом з тим, щодо визначення розміру тіла кредиту, колегія суддів виходить з наступного.

Позивачем в позові зазначено розмір заборгованості за тілом кредиту у розмірі 29 317,92 грн. Однак, згідно заперечень відповідача, останній зазначає, що отримав кредитні кошти у розмірі 3 600 грн. Доказів збільшення кредитного ліміту, а також доказів перевипуску картки матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів не бере до уваги посилання позивача у позові щодо розміру заборгованості за тілом кредиту у розмірі 29 317,92 грн., оскільки судом встановлено на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що на картку було встановлено кредитний ліміт у розмірі 3 600 грн.

Крім того, відповідач у своїх запереченнях зазначив, що до початку 2014 року здійснював погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 29.12.2010 року. Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить відомості щодо розрахунку заборгованості лише з 01 листопада 2015 року на тіло кредиту у розмірі 25 885,21 грн.

Таким чином, колегія суддів не бере до уваги вказаний розрахунок заборгованості, оскільки в ньому відсутні відомості щодо періоду з моменту отримання відповідачем коштів та до моменту звернення позивача з позовом до суду, також, у даному розрахунку заборгованості відсутні відомості щодо погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором б/н від 29.12.2010 року та їх зарахування в рахунок погашення.

Справа розглядалась неодноразово судами всіх інстанцій, однак позивачем за період розгляду справи в першій, апеляційній та касаційній інстанціях не надано детального розрахунку заборгованості за період з моменту укладення кредитного договору б/н від 29.12.2010 року і по момент звернення з даним позовом до суду на підтвердження розміру заборгованості заявленої в позові, у зв`язку з чим колегія суддів позбавлена можливості визначити дійсний розмір заборгованості за тілом кредиту, згідно кредитного договору б/н від 29.12.2010 року.

У зв`язку з неможливістю встановлення дійсного розміру заборгованості за тілом кредиту, колегія суддів також позбавлена можливості визначити розмір відсотків за користування кредитом, а також розмір неустойки.

Предметом розгляду у даній справі є кредитний договір б/н від 29.12.2010 року.

Тому, надані позивачем документи до касаційної скарги, а саме: - заява від 02.06.2009 року, довідка про отримання ОСОБА_1 кредитних карток за договором б/н від 20.05.2009 року, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки за договором б/н від 20.05.2009 року, а також виписка по рахунку за договором б/н від 20.05.2009 року, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки вони підтверджують факт звернення ОСОБА_1 до ПАТ КБ Приватбанк за договором б/н від 20.05.2009 року, однак, вони не стосуються договору, який є предметом розгляду у вказаній справі.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, які були недоведеними позивачем та безпідставно заявлені, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи, що суд першої інстанції при ухвалені рішення по справі прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, однак, судом першої інстанції не було встановлено обставин, що мають значення для вирішення даної справи по суті, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині його обґрунтування.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не тягнуть за собою скасування рішення суду у повному обсязі. Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За вимогами ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетрвоська від 13 березня 2017 року змінити в частині обгрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров