13.10.2020 Єдиний унікальний № 372/2533/18
Провадження №6/371/62/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гаврищука А.В.,

за участі секретаря Семерей Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Власової Ю.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ :

До Миронівського районного суду Київської області 12 жовтня 2020 року звернувся державний виконавець Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Власова Ю.П. з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2020 року, вказана справа передана 13 жовтня 2020 року головуючому судді.

Подання мотивоване тим, що на виконанні Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 62495386 з виконання виконачого листа №372/2533/18 виданого 8 квітня 2020 року про стягнення з боржника на користь стягувача моральну шкоду в розмірі 150000 гривень.

У судове засідання державний виконавець не з`явився, начальник відділу Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Р. Кармазин направив заяву, в якій просить подання розглядати без участі їхнього представника та просить задовольнити дане подання в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали подання, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Так, судом встановлено, що на примусовому виконанні у Миронівському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 62495386 з виконання виконавчого листа № 372/2533/18 виданого Обухівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в розмірі 150000 гривень.

Як зазначає державний виконавець на час звернення з поданням до суду, рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, а державним виконавцем здійснено всіх заходів щодо належного виконання виконавчого провадження.

На підтвердження здійснення всіх заходів необхідних для виконання рішення суду, державним виконавцем надано суду виклик державного виконавця; Відповідь з Пенсійного фонду України № від 19 серпня 2020 року; Інформаційну Довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №223548938 від 11 вересня 2020 року.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, внесення подань, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою, третьою вказаної статі Закону визначено обов`язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного/приватного виконавця, суд має перевірити вчинення державним/приватним виконавцем всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання обов`язку встановленого виконавчим документом.

Так, п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», передбачено, що громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Згідно узагальнень, наданих Верховним судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов`язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів та судової практики дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду. Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши письмові докази подані державним виконавцем до подання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання, оскільки суду не надано доказів того, що боржник свідомо ухиляється від виконання покладених на нього зобов`язань, не надано доказів, що боржник вчиняє дії які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, чи доказів, які дають підстави вважати, що боржник має намір ухилятися від сплати моральної шкоди, шляхом залишення території України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 258, 262, 354, 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Власової Ю.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миронівський районний суд Київської області протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 13 жовтня 2020 року.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя підпис А.В.Гаврищук

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Гаврищук