Справа № 133/2272/20
Провадження № 22-ц/801/1912/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воронюк В. А.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 рокуСправа № 133/2272/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

розглянувши в спрощеному провадженні без повідомлення учасників судового розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 вересня 2020 року, постановлену суддею Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Воронюк В.А.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду та просив стягнути з Державного бюджету України на його користь 42 650,00 гривень.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року заяву залишено без руху, як позовну заяву та надано заявнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали, оскільки заява не відповідала вимогам ст.ст. 175 та 177 ЦПК України.

07.09.2020 на виконання вимог ухвали на адресу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від заявника надійшла письмова відповідь, в якій він виклав обставини, на яких наголошував суд, та пояснив, що заява, з якою він звертається до суду, не є позовною, а подана ним в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 вересня 2020 року заяву повернуто ОСОБА_1 на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, а також порушення судом норм процесуального права та матеріального права, просив скасувати ухвалу і ухвалити нове судове рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення заяви, оскільки ОСОБА_1 подав не позовну заяву, а звернувся із заявою про відшкодування шкоди в порядку передбаченим Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Тобто суддею неправильно визначено процесуальний порядок розгляду заяви.

Згідно з ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам ухвала суду не відповідає.

Залишаючи заяву без руху, суд першої інстанції посилаючись на ст.ст. 175 та 177 ЦПК України мотивував свій висновок тим, що позовна заява не відповідає вимогам ч.3 ст. 175 ЦПК України; не зазначено підстави звільнення від сплати судового збору та не зазначено ціну позову. Тобто дана заява повинна бути оформлена, як позовна заява з зазначенням відповідача і його точну адресу.

На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 07.09.2020 подав письмову заяву, в якій вказав на те, що подана заява не являється позовною заявою, тому до неї не потрібно застосовувати вимоги ст.ст. 175,177 ЦПК України. Крім того заявник зазначив, що заяву подав на підставі ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», яка розглядається судом у місячний термін.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України визнано неподаною та повернуто заявнику.

Повертаючи заяву, суд вказав, що заявником у визначений судом строк недоліки заяви не усунуті.

Однак апеляційна інстанція не може погодитися з таким висновком суду. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З поданої заяви та заяви, яка була надана на виконання вимог суду про усунення недоліків вбачається, що ОСОБА_1 зазначалось та наголошувалось, що в даному випадку зава не є позовною, а тому вона має бути розглянута в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон).

Відповідно до вимог вказаного Закону, передбачено право громадянина на відшкодування моральної шкоди завданої йому незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Згідно ст. 13 Закону питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12.

Ч.1 ст. 12 Закону розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Аналіз вказаної статті роз`яснює, що встановлено спрощений порядок для компенсації шкоди, яку завдали правоохоронні органи держави та можливість осіб не звертатися до суду в позовному провадженні та обґрунтовувати свої вимоги на засадах змагальності.

Тобто даним Законом не встановлено будь-яких вимог до форми та змісту звернення про відшкодування моральної шкоди.

Вирішення заяви ОСОБА_1 відбувається не у порядку позовного провадження та за відсутності його сторін (позивача та відповідача).

На дані обставини суд першої інстанції не звернув уваги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно визначив процесуальний порядок розгляду заяви.

Так, за відсутності у ЦПК України відповідних приписів щодо встановленого порядку розгляду судом заяв про визначення розміру шкоди, завданої, незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, суд, з урахуванням положень пункту 9 статті 10 цього Кодексу, вправі застосувати закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

У відповідності до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Ч.3 ст. 294 ЦПК України, яка закріплює порядок розгляду справ окремого провадження, передбачено, що справи розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 18.03.2020 по справі №146/1091/17.

Враховуючи викладене, заявник обрав спосіб захисту свого права шляхом звернення до суду із заявою про визначення розміру шкоди в порядку, передбаченому статтями 12, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а не в порядку позовного провадження, передбаченого нормами ЦПК, тому сторони в цьому провадженні відсутні.

Тому суд незаконно повернув матеріали заяви ОСОБА_1 посилаючись на ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Крім того вимога апеляційної скарги, зокрема щодо розгляду по суті заяви про відшкодування шкоди Вінницьким апеляційним судом, не може бути задоволена, оскільки з огляду на приписи ст. 374 ЦПК України, такі процесуальні дії не входять до повноважень суду апеляційної інстанції і відносяться до компетенції суду першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 вересня 2020 року скасувати і справу направити для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2020 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало