справа № 757/6710/20-ц
головуючий у суді І інстанції Ільєва Т.Г.
провадження № 22-ц/824/9255/2020
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Писаної Т.О.,

Суддів Приходька К.П., Журби С.О.

за участі секретаря судового засідання Шебуєва Д.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі №2-2090/03,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду міста Києва із заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі №2-2090/03.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила:

- скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2020 року;

- скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Печерського районного суду міста Києва по справі №2-2090/03 від 05 червня 2003 року, в межах спору у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третьої особи: ОСОБА_5 , ВПМтаМР Печерського РУГУ МВС України в м. Києві про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, а саме: скасувати арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наступні записи:

- реєстраційний номер обтяження: 1547021; зареєстровано 15 грудня 2004 року 14:32:44 за №1547021 реєстратором: Шоста київська державна нотаріальна контора, 01021, м. Київ, вул. Інститутська;

- реєстраційний номер обтяження: 1564503; зареєстровано: 22 грудня 2004 року 17:28:16 за №1564503 реєстратором: Шоста київська державна нотаріальна контора, 01021, м. Київ, вул. Інститутська.

Вказувала, що про розгляд зазначеної справи та про розгляд клопотання про накладення арешту на квартиру ОСОБА_1 як власник квартири повідомлена не була.

Зазначала, що заборона на відчуження квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_1 порушує її права як власника квартири.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Сторони у справі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомляли.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в заяві про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції вказував на те, що заява про скасування заходів забезпечення позову є необґрунтованою.

Зазначені обставини для скасування таких заходів у заяві не давали суду підстав, відповідно до ст. 158 ЦПК України, скасувати вжиті ухвалою Печерського районного суду від 05 червня 2003 року заходи забезпечення позову.

Згідно з Інформаційною довідкою №199320517 з Державного реєстру речових прав та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 06 лютого 2020 року вбачається, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має обтяження у виді арешту. З даної довідки не вбачалось, що власником квартири є ОСОБА_1 , тому лише сам договір купівлі-продажу від 17 вересня 2002 року, на який посилалась ОСОБА_1 у підтвердження набуття нею права власності на квартиру без реєстрації цього права, не був достатнім доказом, порушення її прав, на підставі чого вона могла б звертатись з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів з таким висновком суду у повному обсязі погодитись не може з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

ОСОБА_1 , яка не була учасником справи, звернулась із заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі №2-2090/03 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третьої особи: ОСОБА_5 , ВПМтаМР Печерського РУГУ МВС України в м. Києві про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

ОСОБА_1 в обґрунтування своєї заяви зазначала, що про розгляд указаної справи та про розгляд клопотання про накладення арешту на квартиру ОСОБА_1 , як власник квартири повідомлена не була.

При цьому, в матеріалах справи наявний лист Голови Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року, в якому вказано, що цивільна справа №2-2090/03 була знищена відповідно до Інструкції про порядок передання до архіву місцевого та апеляційного суду, зберігання в ньому, відбору та передання до державних архівних установ та архівних відділів міських рад судових справ та управлінської документації суду, затвердженої наказом Державної судової Адміністрації України №168 від 15.12.2011 року та завірені копії ухвал Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2003 року, 04 серпня 2003 року та від 15 травня 2004 року (а.с.19-22).

На підставі викладеного суд позбавлений можливості надати запитувані суддею матеріали цивільної справи.

При цьому судді були надані по знищеній цивільній справі завірені копії ухвал суду від 05 червня 2003 року про забезпечення позову з накладенням арешту на квартиру АДРЕСА_1 , від 04 серпня 2003 року про призначення судово-психіатричної експертизи та від 17 травня 2004 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Таким чином, матеріалів цивільної справи не існує взагалі. Відсутні також будь-які відомості про результат розгляду позовних вимог, для забезпечення яких були вжиті заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру.

З урахуванням наведеного, колегія апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції для вирішення заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі №2-2090/03 перед постановленням ухвали від 14 травня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, повинен був спочатку ініціювати питання про відновлення провадження у справі №2-2090/03. Оскільки вирішення будь-яких заяв, клопотань, за наслідком яких суд виносить процесуальний документ має відбуватись у межах відповідної справи, у тому числі питання про скасування заходів забезпечення позову. Однак судом першої інстанції питання скасування заходів забезпечення позову було розглянуто та вирішено за відсутності матеріалів справи, що не передбачено процесуальним кодексом.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Втрачене судове провадження за ініціативою суду може бути відновлене, коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо. Судам першої інстанції при виявленні факту втрати матеріалів цивільної справи (в т.ч. у зв`язку із закінченням строків її зберігання) та необхідності здійснення розгляду клопотання про скасування вжитих заходів забезпечення позову у такій справі слід ініціювати питання про відновлення втраченого судового провадження для вирішення цього клопотання у межах належно оформленої справи.

Так, для ля встановлення підстав для скасування заходів забезпечення позову відповідно до положень ст. 158 ЦПК України, що діє на час вчинення процесуальних дій, суду необхідно встановити обставини щодо результату розгляду позовних вимог та рішення, яке було прийнято судом, дати набрання чинності такого рішення, зокрема для встановлення підстав для скасування заходів забезпечення позову згідно з пунктами 7, 8 указаної статті.

Указані обставини не можна встановити без відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України При розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Згідно із ч. 2, 3 указаної статті суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження. Розгляд заяви про відновлення втраченого судового провадження здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом, протягом тридцяти днів з дня надходження заяви до суду.

Як убачається із матеріалів цієї заяви про скасування заходів забезпечення позову, який було застосовано судом у межах розгляду справи №2-2090/03, суд першої інстанції інших учасників справи №2-2090/03, за клопотанням яких було накладено арешт у межах цієї справи, не повідомляв та не викликав для встановлення обставин щодо необхідності продовження арешту.

Судом також не встановлювались обставини щодо можливості відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із ч. 3 ст. 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів, або, зокрема як у цій справі право на звернення до суду з позовом про визнання права на майно та зняття арешту.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За викладених обставин ухвала Печерського районного суду міста Київ від 14 травня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову підлягає скасуванню, а справа за правилами статті 379 ЦПК України, направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду після вирішення питання щодо можливості відновлення втраченого судового провадження.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 травня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2020 року.

ГоловуючийТ.О. Писана
Судді К.П. Приходько
С.О. Журба