УХВАЛА

Іменем України

16 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 703/2573/17

провадження № 61-14022ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, стягувач ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - Смілянського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області) Решетняка Д. М. з обчислення розміру заборгованості за аліментами неправомірними та скасувати розрахунок заборгованості за листопад 2019 року на суму 21 180,00 грн.

Скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що згідно з виконавчим листом

від 12 вересня 2017 року Смілянського міськрайонного суду з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. 17 січня 2020 ОСОБА_2 подано державному виконавцю Смілянського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Решетняку Д. М. заяву про те, що вона отримала аліменти, які стягуються з ОСОБА_1 відповідно

до виконавчого листа в повному обсязі по день виповнення дитиною повноліття, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, у лютому 2020 року йому державним виконавцем було повідомлено про наявну заборгованість зі сплати аліментів

у розмірі 21 180,00 грн, яка виникла за реалізацію належного йому автомобіля

у серпні 2019 року. Від проданого автомобіля ним прибуток не отримано, оскільки вартість автомобіля під час продажу була нижчою від первинної. Крім того, відповідно до положень Податкового кодексу отриманий ним прибуток

не оподатковувався, оскільки не є доходом в розумінні статті 173.2 Податкового кодексу України.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2020 року скаргу задоволено. Визнано дії державного виконавця Смілянського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Решетняка Д. М. з обчислення розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 2-н/703/85/17 (справа

№ 703/2573/17) за листопад 2019 року на суму 21 180 грн неправомірними. Скасовано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 2-н/703/85/17 (справа № 703/2573/17) за листопад 2019 року на суму 21 180 грн.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовлено. Стягнено з ОСОБА_1 до державного бюджету 421,40 грн судового збору

за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

16 вересня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку

до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року, в якій просить суд касаційної інстанції оскаржуване судове рішення скасувати і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою тавідмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваної постанови апеляційного суду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

З матеріалів касаційного провадження та оскаржуваного судового рішення убачається, що на примусовому виконанні у Смілянському МВ ДВС ГТУЮ

у Черкаській області знаходиться судовий наказ Смілянського міськрайонного суду від 05 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), починаючи з 14 серпня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

17 грудня 2019 ОСОБА_2 звернулася до державного виконавця Смілянського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області з клопотанням про стягнення з ОСОБА_1 1/4 частки від доходу, отриманого внаслідок відчуження автомобіля 13 серпня

2019 року та визначити його як борг зі сплати аліментів.

Також, із заяви стягувача ОСОБА_2 , адресованої в.о. начальнику Смілянського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 17 січня 2020 року, слідує, що вона отримала від боржника ОСОБА_1 аліменти, які відраховувалися з його заробітної плати в повному обсязі по день повноліття сина -

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з розрахунком заборгованості за аліментами відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконаного державним виконавцем, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів від отриманого ним доходу в сумі 330 623,00 грн становить 21 180,00 грн.

Частиною першою статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають,

що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те,

що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. Аналогічна ситуація відображена і в положеннях ЦК України, який також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Таким чином, законодавець гарантував можливість захисту прав та фактичного задоволення інтересів найменш захищених категорій осіб (у тому числі дітей).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

З урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного

з подружжя, дітей, батьків, інших осіб є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий (розширювальне тлумачення норм права).

Водночас положення статті 81 СК України та частини третьої статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону

за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів

є неприпустимим.

При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.

Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів

на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду

у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц.

Отже, апеляційний суд встановивши, що дохід від продажу автомобіля підпадає під дію Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб та на який, згідно

з вказаним Переліком, може бути здійснено стягнення в межах виконавчого провадження, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки оскаржувана постанова Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду

від 18 серпня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, стягувач ОСОБА_2 .

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська