Справа № 428/8135/20
Провадження №2-з/428/38/2020
УХВАЛА

про повернення заяви

02 жовтня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Шубочкіна Т.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №428/8135/20, поданої до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про забезпечення позову в цивільній справі №428/8135/20, поданої до подання позовної заяви, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №63036480, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №16842 від 14.08.2020, до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням суду законної сили.

Як зазначено заявником в своїй заяві про забезпечення позову, в подальшому ним буде подано позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним та таким, що не підлягає виконанню, а також скарга на дії приватного виконавця.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно ст.27 ЦПК загальна територіальна підсудність цивільної справи визначається за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача.

Статтею 28 ЦПК передбачено альтернативну підсудність (за вибором позивача), зокрема, ч.12 - позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

З аналізу зазначених норм процесуального закону вбачається, що в даному випадку заява про забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, подається до суду, до територіальної юрисдикції якого віднесено розгляд цивільної справи за позовом, а саме або за загальним правилом визначення територіальної підсудності - за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача, або за правилами альтернативної територіальної підсудності даного позову - за місцем виконання виконавчого напису.

Як вбачається з матеріалів заяви, стягувачем за спірним виконавчим написом є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Тобто, відповідачем за позовом ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», місцезнаходження якого: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5б.

Таким чином, враховуючи положення ст.27 ЦПК України, за загальними правилами підсудності - позов ОСОБА_1 підсудний відповідному районному суду міста Києва.

Щодо правил альтернативної підсудності суд зазначає наступне.

Так, як вже зазначалось судом вище, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

З системного аналізу наведених норм, що у розумінні положень Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання виконавчого документу є місце відкриття виконавчого провадження та місце прийняття виконавцем відповідних рішень з метою дотримання умов та порядку здійснення виконавчого провадження.

Суд зазначає, що виконання спірного виконавчого напису здійснюється Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В., яка здійснює свою діяльність за адресою: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, оф.14, тобто місцем відкриття виконавчого провадження та вчинення відповідних дій з виконання спірного виконавчого напису є місто Київ.

Отже, виходячи з вищенаведеного, позовна заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за правилами альтернативної підсудності також не підсудна Сєвєродонецькому міському суду Луганської області.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ані за місцем знаходження відповідача-стягувача, ані за місцем його виконання, не підсудна Сєвєродонецькому міському суду Луганської області.

Оскільки позов, про забезпечення якого подано дану заяву, не підсудний територіально Сєвєродонецькому міському суду Луганської області, тому й даному суду не підсудна і заява про його забезпечення.

Таким чином, суд виходить з того, що статтею 32 ЦПК передбачено можливість передачі на розгляду іншому суду (за підсудністю) цивільної справи, проте процесуальний закон не передбачає передачі заяви про забезпечення позову на розгляд іншому суду, тому відсутні підстави для застосування положень ст.32 ЦПК для подальшого руху вказаної заяви. Суд також враховує, що вказана заява є заявою термінового розгляду і тому її передача на розгляд іншого суду в порядку ст.32 ЦПК суперечила б самій меті даного звернення, оскільки така процедура є достатньо тривалою у часі з урахуванням строку на оскарження.

Тому виходячи з аналогії процесуального закону, суд вважає за необхідне застосувати частину 4 статті 183 ЦПК України, та повернути заяву про забезпечення позову заявнику без розгляду, та роз`яснити йому право звернутись з заявою про забезпечення позову до суду, якому територіально підсудний позов, який забезпечується.

Керуючись ст. 27, 28, 31, 32 183, 258-260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №428/8135/20, поданої до подання позовної заяви повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити заявникові про право на звернення з заявою про забезпечення позову до суду у відповідності до правил про територіальну підсудність позову, який забезпечується.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т. В. Шубочкіна