ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 639/764/20

провадження № 22-ц/818/3379/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жовнір Володимир Вікторович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 квітня 2020 року, постановлену у складі судді Баркової Н.В.,

встановив:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус ХМНО Жовнір В.В. та просить суд визнати недійсним договір про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В. 13.09.2019 р. серія та номер: 4066.; скасувати державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та записи про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на наступне нерухоме майно:

-однокімнатну квартиру загальною площею 39,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ;

-однокімнатну квартиру загальною площею 40,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 ;

-нежитлові приміщення цокольного поверху №08-010, 013, 017-019 у житловому будинку літ. «А- 10» загальною площею 91,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3

-нежитлові приміщення цокольного поверху № 03, 04, 05, 06, 07, 020 в літ. «А-10», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 загальною площею 102,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

-нежитлові приміщення цокольного поверху № 0-12, 0-12а в літ. «А-10» загальною площею 36,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус ХМНО Жовнір В.В. та просить суд визнати недійсним договір про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В. 13.09.2019 р. серія та номер: 4066.; скасувати державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на однокімнатну квартиру реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 загальною площею 39,8 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену за ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 33222998 від 13.09.2019 р. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 48679801 від 13.09.2019 21:19:02. Підстава виникнення права власності: договір про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя, серія та номер: 4066, виданий 13.09.2019 р., видавник: приватний нотаріус ХМНО Жовнір В.В.; скасувати запис номер 33222998 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно на однокімнатну квартиру реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 загальною площею 39,8 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , дата реєстрації від 13.09.2019 р.; скасувати державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на однокімнатну квартиру реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 загальною площею 40,6 кв.м, житловою площею 19,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , здійснену за ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 33222975 від 13.09.2019 р. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 48679783 від 13.09.2019 21:04:16. Підстава виникнення права власності: договір про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя, серія та номер: 4066, виданий 13.09.2019 р., видавник: приватний нотаріус ХМНО Жовнір В.В.; скасувати запис номер 33222975 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно на однокімнатну квартиру реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 загальною площею 40,6 кв.м, житловою площею 19,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , здійснену за ОСОБА_2 , дата реєстрації 13.09.2019 р.; скасувати державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежитлове приміщення, цокольного поверху №08-010, 013, 017-019 у житловому будинку літ. «А- 10», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1 загальною площею 91,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , здійснену за ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 33219775 від 13.09.2019 р. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48676138 від 13.09.2019 16:00:47. Підстава виникнення права власності: договір про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя, серія та номер: 4066, виданий 13.09.2019 р., видавник: приватний нотаріус ХМНО Жовнір В.В.; скасувати запис номер 33219775 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно на нежитлове приміщення, цокольного поверху №08-010, 013, 017-019 у житловому будинку літ. «А-10», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1 загальною площею 91,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , здійснену за ОСОБА_2 , дата реєстрації 13.09.2019 р.; скасувати державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежитлові приміщення цокольного поверху № 03, 04, 05, 06, 07, 020 в літ. «А-10», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 загальною площею 102,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , здійснену за ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 14323904 від 13.09.2019 р. Підстава внесення запису не визначена. Підстава виникнення права власності: договір про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя, серія та номер: 4066, виданий 13.09.2019 р., видавник: приватний нотаріус ХМНО Жовнір В.В.; скасувати запис номер 14323904 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 03, 04, 05, 06, 07, 020 в літ. «А-10», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 загальною площею 102,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , здійснену за ОСОБА_2 , дата реєстрації 13.09.2019 р.; скасувати державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежитлові приміщення цокольного поверху № 0-12, 0-12а в літ. «А-10», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 загальною площею 36,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , здійснену за ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 10569857 від 13.09.2019 р. Підстава внесення запису не визначена. Підстава виникнення права власності: серія та номер: 4066, видавник: договір про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя; скасувати запис номер 10569857 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 0-12, 0-12а в літ. «А-10», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 загальною площею 36,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , здійснену за ОСОБА_2 , дата реєстрації 13.09.2019 р.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1681,6 грн. сплачений нею за подання до суду цієї позовної заяви.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 березня 2020 року відкрито провадження у справі.

24 березня 2020 року на адресу суду позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме на нерухоме майно державну реєстрацію якого просить скасувати позивач в позовній заяві та заборонити реєстраторам і особам, які здійснюють функції з реєстрації права власності на нерухоме майно вчиняти дії з перереєстрації наступного нерухомого майна.

24.03.2020 на адресу суду позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме на: однокімнатну квартиру реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 загальною площею 39,8 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 33677289. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49172453 від 15.10.2019 17:32:12. Підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер: 4770, виданий 15.10.2019 р., видавник: приватний нотаріус ХМНО Жовнір В.В.; однокімнатну квартиру реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 загальною площею 40,6 кв.м, житловою площею 19,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 33677750. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49172453 від 15.10.2019 17:32:12. Підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер: 4773, виданий 15.10.2019 р., видавник: приватний нотаріус ХМНО Жовнір В.В.; нежитлове приміщення, цокольного поверху №08-010, 013, 017-019 у житловому будинку літ. «А-10», загальною площею 91,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1 номер запису про право власності: 33678595 у розмірі 1/2 частки. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49173316 від 15.10.2019 18:26:03. Підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер: 4782, виданий 15.10.2019 р., видавник: приватний нотаріус ХМНО Жовнір В.В.; нежитлові приміщення цокольного поверху № 03, 04, 05, 06, 07, 020 в літ. «А-10», загальною площею 102,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності: 33678359 у розмірі У2 частки. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49173081 від 15.10.2019 18:07:17. Підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер: 4779, виданий 15.10.2019 р., видавник: приватний нотаріус ХМНО Жовнір В.В.; нежитлові приміщення цокольного поверху № 0-12, 0-12а в літ. «А-10», загальною площею 36,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності: 33678092 у розмірі 1/2 частки. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49172797 від 15.10.2019 17:50:04. Підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер: 4776, виданий 15.10.2019 р., видавник: приватний нотаріус ХМНО Жовнір В.В. Заборонити реєстраторам і особам, які здійснюють функції з реєстрації права власності на нерухоме майно вчиняти дії з перереєстрації наступного нерухомого майна: однокімнатної квартири реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 загальною площею 39.8 кв.м, житловою площею 18.1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; однокімнатної квартири реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 загальною площею 40.6 кв.м, житловою площею 19.8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 33677750; нежитлового приміщення, цокольного поверху №08-010, 013, 017-019 у житловому будинку літ. «А-10», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1 загальною площею 91.7 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлових приміщень цокольного поверху №03, 04, 05, 06, 07, 020 в літ. «А-10», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 загальною площею 102,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлових приміщень цокольного поверху № 0-12, 0-12а в літ. «А-10», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 загальною площею 36.2 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 .

Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , приватний нотаріус ХМНО Жовнір В.В про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації прав. Позов обґрунтований укладенням 13.09.2019 року позивачем та відповідачем договору про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Жовнір В.В., внаслідок помилки щодо природу цього правочину, прав та обов`язків його сторін: із змісту оспорюваного правочину неможливо встановити, який саме договір був укладений: поділу спільного майна не відбулося, а виділ майна із спільного майна подружжя також відсутній, оскільки, за цим договором не встановлено хто, в якому порядку, в який строк та якому розмірі виділяє частку із спільного сумісного майна подружжя та наявності грошової компенсації у разі неможливості виділу. Виходячи з таких фактичних обставин позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав, адже внаслідок цього оспорюваного правочину позивач та її із відповідачем малолітня дитина позбавились усього нерухомого майна у спільному майні подружжя, право на яке вона мала. Через місяць після укладення позивачем вказаного оспорюваного договору, відповідач 15.10.2019 року здійснив відчуження всього спільного сумісного нерухомого майна, набутого за час шлюбу, своїй рідній сестрі, третій особі по справі - ОСОБА_4 , шляхом укладення договорів дарування серія та номер: 4770, 4773, 4782, 4779, 4776, посвідчених третьою особою по цій справі - приватним нотаріусом ХМНО Жовнр В.В. Станом на теперішній час третя особа по справі ОСОБА_3 є власницею всього набутого позивачем та відповідачем за час шлюбу спільного нерухомого майна, зазначеного вище. Враховуючи той факт, що з поданням позивачем позову про визнання договору про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя, між позивачем та відповідачем виникли спірні правовідносини щодо всього спільного нерухомого майна подружжя, яке було набуте ними за час шлюбу та повністю отримане відповідачем в індивідуальну власність за вказаним оспорюваним позивачем договором, а також, що на момент звернення із позовом про визнання договору недійсним спільне сумісне із відповідачем нерухоме майно останній відчужив третій особі, позивач вважає, що таке відчуження, без вжиття заходів забезпечення позову, може відбутися і надалі, особливо з огляду на той факт, що третя особа по справі, ОСОБА_3 є рідною сестрою відповідача, діє з ним узгоджено і спільно, знаходиться на боці інтересів свого рідного брата - відповідача, отже позивач має об`єктивні припущення стосовно того, що теперішня власниця нерухомості, відчуженої за оспорюваним позивачем договором, і надалі відчужить нерухомість, аби отримати матеріальний прибуток з цього, та не чекатиме, доки позивач буде в судовому порядку відстоювати недійсність договору, а згодом пред`явить до неї віндикаційний позов.

Позивач зазначає, що у разі ж, якщо не вжити заходів забезпечення цього позову, існує реальна загроза невиконання чи значного утруднення виконання можливого рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, адже дії реєстратора і осіб, які здійснюють функції з реєстрації права власності на нерухоме майно, що було відчужене за оспорюваним позивачем договором, на іншу особу, призводитиме до постійної зміни третіх осіб по справі, що штучно та невиправдано затягуватиме як розгляд цієї справи, так і виконання можливого рішення суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 квітня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення її позову до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В. про визнання договору недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію прав відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що заява про забезпечення позову з огляду на зміст позовних вимог та зміст такої заяви на даний час задоволенню не підлягає, оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке на даний час належить на праві власності не відповідачу ОСОБА_2 , а третій особі ОСОБА_3 , до якої позивач у даному позові не пред`являє жодних позовних вимог з приводу вказаного нерухомого майна та правочинів, за якими воно отримано третьою особою. Зазначене стосується і вимоги про забезпечення позову шляхом заборони реєстраторам і особам, які здійснюють функції з реєстрації права власності на нерухоме майно вчиняти дії з перереєстрації вказаного нерухомого майна. Разом з тим позивачем взагалі не надано доказів того, що власник нерухомого майна має намір його реалізувати, а також що такі дії можуть зробити неможливим виконання рішення суду з приводу визнання недійсним договору, укладеного саме між позивачем та відповідачем. Всі інші доводи заявника стосуються підстав та предмету позову, з якими позивач звернулася до суду, однак оцінка таким доводам може бути надана судом лише за результатами розгляду справи по суті в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати, ухвалити постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що види способів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, не є тотожні один одному. Арешт майна, набутого третьою особою за оспорюваним позивачем договором, можливість застосування якого визначена пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України, та заборона реєстраторам і особам, які здійснюють функції з реєстрації права власності на нерухоме майно, вчиняти дії з перереєстрації нерухомого майна, отриманого третьою особою за оспорюваним позивачем договором, можливість застосування якого визначена пунктом 10 частини 1 статті 150 ЦПК України, статтею 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вважає, що незаконним і необґрунтованим незастосування судом такого способу забезпечення позову, як заборона реєстраторам і особам, які здійснюють функції з реєстрації права власності на нерухоме майно вчиняти дії з перереєстрації нерухомого майна, отриманого третьою особою за оспорюваним договором, та помилковість висновків суду в тому, що для застосування вказаного способу забезпечення немає підстав для його застосування. Вважає, що такі способи забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно, що було відчужене відповідачем внаслідок укладення з позивачем оспорюваного договору третій особі по справі - ОСОБА_5 і знаходиться в неї, а також заборона реєстраторам і особам, які здійснюють функції з реєстрації права власності на нерухоме майно вчиняти дії з перереєстрації нерухомого майна, яке вибуло у позивача внаслідок оспорюваного договору та стало власністю третьої особи по справі - ОСОБА_3 , є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення і не призведе до обмеження права володіння та користування зазначеним майном, а лише тимчасово унеможливить розпорядження ним.

Дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали контрольного провадження, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом, позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя, скасування державної реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі оспорюваного правочину та скасування записів про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на спірне нурхоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4, 10 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; інші заходи у випадках, передбачені законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Дані положення судом першої інстанції під час вирішення питання про забезпечення позову були враховані.

Під час звернення до суду з заявою про забезпечення позову заявник зобов`язаний надати суду докази на підтвердження реально існуючої загрози невиконання та/або утруднення виконання майбутнього рішення суду, в разі задоволення позову.

Під час прийняття рішення про можливість забезпечення позову суд першої інстанції повинен визначити вид забезпечення, яке підлягає застосуванню та відповідно обґрунтувати підстави його застосування.

Як вбачається з матеріалів справи спірне нерухоме майно 15 жовтня 2019 року було відчужено ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підставі договорів дарування номер 4770, 4773, 4782, 4779, 4776, посвідчених третьою особою по цій справі - приватним нотаріусом ХМНО Жовнір В.В.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Матеріали справи не містять жодних посилань, а судовим розглядом не встановлено, яким чином відповідач у справі може вчиняти дії направлені на відчуження нерухомого майна.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Наявні матеріали справи будь-яких доказів на підтвердження викладених заявником обставин щодо спроб реалізації спірного майна саме третьою особою матеріали справи не містять.

З огляду на приписи ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 18, 19, 265 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено обов`язковість судового рішення однією з основних засад судочинства, яка з огляду на положення ст.ст. 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи склад сторін у справі та предмет позову, висновки суду щодо відмови у задоволені заяви про забезпечення позову є обґрунтованими. ОСОБА_1 не обґрунтувала належним чином наявність підстав, за яких є можливим накладення арешту на майно, що не належить відповідачеві. Такі обставини судовим розглядом встановлені не були.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 квітня 2020 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 6 жовтня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна