Номер провадження: 22-ц/813/7229/20
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.

апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2020 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та Перший Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

встановив:

16 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, посилаючись на те, що іншим боржником, а саме ОСОБА_2 була погашена заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк» у повному обсязі, у тому числі щодо сплати судового збору на користь позивача, який був сплачений ще до видачі виконавчого листа.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2020 року, постановлення нової, якою заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, задовольнити та визнати такими, що не підлягають виконанню, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що 20 жовтня 2015 року Київським районним судом м. Одеси постановлено заочне рішення у справі №520/11294/15-ц за позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов було задоволено та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 2754-08 ОФ Н від 25.06.2005 року у сумі 11278, 93 доларів США, що за курсом НБУ на момент звернення до суду з позовом відповідає 244949,98 грн. - борг по кредиту та процентам, а також пеню в розмірі 30,42 грн. Також з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було стягнуто судовий збір за виконання рішення суду в сумі 2 449,80 грн.

Рішення набрало законної сили 02 листопада 2015 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.07.2019року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 20.10.2015 по справі №520/11294/15-ц була залишена без розгляду.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 , суд виходив із того, що на виконання вказаного заочного рішення суду 18 листопада 2016 року Київським районним судом міста Одеси було видано виконавчий лист №520/11294/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 244980,4 грн. (244949, 98 грн. - борг по кредиту та процентам та пеня в розмірі 30,42 грн.) (а.с.6-7), на підставі якого 04 лютого 2019 року головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сокол Ю.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58276491 (а.с.11).

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, квитанцією №20 від 14.06.2019 ОСОБА_2 в погашення заборгованості за кредитним договором №0 сплачено на користь АТ «УкрСиббанк» 2 930,00 доларів США, що в еквіваленті склало 77 402,04 грн.

Разом з тим, 14.06.2019 АТ «УкрСиббанк» направив ОСОБА_2 повідомлення за вих. № 242/30-5/4428 про анулювання боргу, у змісті якого зазначалося, що станом на 14.06.2019р. за нею обліковувалась кредитна заборгованість у сумі 7313,62 доларів США (сім тисяч триста тринадцять) доларів США 62 цента, що складає 193 204,48 грн. станом на 14.06.2019 року по курсу НБУ, а також штрафні санкції, які підлягають стягненню на підставі судового рішення, у сумі 30,42 грн.

Крім того, АТ «УкрСиббанк» прийняло рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором №0 від 25 червня 2005 року, а саме суми основного боргу (кредиту) 4203,79 доларів США, що складає 111 051,86 грн. по курсу НБУ станом на 14.06.2019р., суми процентів - 179,83 доларів США, що складає 4750,58 грн. по курсу НБУ станом на 14.06.2019р. та штрафні санкції (пеня), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, у сумі 30,42 грн. (а.с.14).

У червні 2019 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №2754- 08 ОФ Н від 25.06.2005 року була повністю погашена, у зв`язку з чим заявою за вих. № 702/19 від 21 червня 2019 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Першого Київського ВДВС міста Одеси ТУЮ в Одеській області про закінчення виконавчого провадження ВП №58275944 з примусового виконання виконавчого листа №520/11294/15-ц, виданого 18.11.2016 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №2754-08 ОФ Н від 25.06.2005 року у сумі 11 278,93 доларів США, що за курсом НБУ на момент звернення до суду з позовом складало 244949,98 грн. - борг по кредиту та процентам, а також пені в розмірі 30,42 грн. у зв`язку з фактичним виконанням (а.с.15-16).

Крім того, начальником відділення №786 АТ «УкрСиббанк» Коломейченко К.А. від 21.10.2019 за вих. №58-2-22/193, була видана довідка, якою підтверджено, що по клієнту ОСОБА_2 за ДРФО НОМЕР_1 за кредитним договором №0 від 25 червня 2005р. погашені зобов`язання в повному обсязі (а.с.17).

У зв`язку з цим, 10.09.2019 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сокол Ю.С. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 520/11294/15-ц згідно вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.105).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що судове рішення про стягнення з боржника кредитної заборгованості було виконано ОСОБА_1 вже після видання виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження, а тому у суду не було підстав визнавати виконавчий лист в цій частині, таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, суд правильно виходив із того, що відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, cуд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, суд дійшов правильного висновку про те, що з аналізу вказаної норми процесуального права слід дійти висновку, що підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, є: 1) його було видано помилково; 2) обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) з інших причин.

У разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання і виконавче провадження було відкрите, після чого боржником сплачено заборгованість на користь стягувача, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає, оскільки виконавче провадження в цьому випадку закінчене на підставі повного фактичного виконання судового рішення (п. 9 ч. 1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, враховуючи, що солідарний боржник ОСОБА_2 , сплатила заборгованість стягувачу після відкриття виконавчого провадження та початку примусового виконання виконавчого листа, у зв`язку з чим за повідомленням стягувача державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, суд дійшов правильного висновку про необхідність відмови ОСОБА_1 в задоволенні заяви в цій частині.

При цьому суд обгрунтовано послався на правову позицію Верховного Суду, яка зазначена в постанові від 16 січня 2018 року по справі № 755/15479/14-ц.

Доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судове рішення виконано солідарним боржником ОСОБА_2 добровільно, а тому виконавчий лист про стягнення з нього кредитної заборгованості є таким, що не підлягає виконанню, є безпідставними, так як відповідно до існуючої редакції Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що добровільне виконання виконавчого документа можливе лише до моменту відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій.

Разом з тим, судом першої інстанції не було в достатній мірі враховано, що на виконання вищевказаного заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2015 року по справі №520/11294/15-ц 18 листопада 2016 року Київським районним судом міста Одеси було видано виконавчий лист №520/11294/15-ц, у тому числі стосовно ОСОБА_1 , про стягнення з нього судового збору в розмірі 2449,80 грн. (а.с.8-9).

Так, вказаний виконавчий лист було видано вже після сплати ОСОБА_2 в добровільному порядку вищезазначеної суми судового збору, а саме 02.12.2015 року, а тому правових підстав для видачі виконавчого листа про стягнення уже сплаченої суми, у суду не було.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що вказаний виконавчий лист було спрямовано на примусове виконання, по ньому було відкрито виконавче провадження і державний виконавець вчиняв ті чи інші виконавчі дія для примусового виконання рішення суду в цій частині.

Більше того, листом за вих. № 58-2-22/160 від 11.06.2019 ПАТ «УкрСиббанк» повідомило, що 02.12.2015 в касу відділення №954 банку від ОСОБА_2 надійшла сума грошових коштів в розмірі 2 449,80 грн., яку стягувач просить врахувати як судовий збір за рішенням суду по справі №520/11294/15-ц від 20.10.2015 (а.с.18, 19).

Тобто, не дивлячись на те, що у квитанції зазначений вид платежу, як «погашення кредитної заборгованості», АТ «УкрСиббанк» підтвердив, що вказані кошти були спрямовані на погашення судового збору.

Оскільки зазначені обставини також були підтверджені в суді апеляційної інстанції апелянтом ОСОБА_1 , та сума платежу повністю до копійки збігається із сумою боргу по судовому збору, крім того, текст квитанції заповнювався співробітником АТ «УкрСиббанк», колегія суддів дійшла висновку про те, що 2449,80 грн. 02.12.2015 року були сплачені саме на погашення судового збору перед АТ «УкрСиббанк».

Всі зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що у суду були всі правові підстави для визнання виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Одеси 18.11.2016 року по справі № 520/11294/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСибанк» судового збору в розмір 2449,80 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга частково спростовує оскаржувану ухвалу суду, оскільки остання, в частині відмови задоволенні заяви про визнання виконавчого листа по справі № 520/11294/15-ц від 18.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 судового збору таким, що не підлягає виконанню, є незаконною і підлягає скасуванню, з прийняттям в цій частині постанови про задоволення заяви ОСОБА_2 .

В іншій частині оскаржувана ухвала суду є законною і обґрунтованою, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу в іншій частині постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду в іншій частині слід залишити без змін.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга частково спростовує оскаржувану ухвалу суду, оскільки остання, в частині відмови задоволенні заяви про визнання виконавчого листа по справі № 520/11294/15-ц від 18.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 судового збору таким, що не підлягає виконанню, є незаконною і підлягає скасуванню, з прийняттям в цій частині постанови про задоволення заяви ОСОБА_1 .

В іншій частині оскаржувана ухвала суду є законною і обґрунтованою, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу в іншій частині постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду в іншій частині слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.п.1,2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2020 року змінити, та в частині відмови задоволенні заяви про визнання виконавчого листа по справі № 520/11294/15-ц від 18.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 судового збору таким, що не підлягає виконанню, скасувати і прийняти в цій частині постанову, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий лист, виданий Київським районним судом м. Одеси 18.11.2016 року по справі № 520/11294/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСибанк» () судового збору в розмір 2449,80 грн. таким, що не підлягає виконанню.

В іншій частині ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 05.10.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра