Справа № 483/1320/20
Провадження №2-з/483/37/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Куцарова В.І.,

за участю секретаря судового засідання Шилінскас О.В.,

представника заявника адвоката Чебана В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Очакові заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Очаківський райагрохім" про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ТОВ "Очаківський райгрохім" до ОСОБА_1 , фермерського господарства "Кепін", треті особи державний реєстратор Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області Наумова Тетяна Сергіївна, відділ в Очаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання недійним договорів оренди землі та скасування їх державної реєстрації,

У С Т А Н О В И В :

28 серпня 2020 року ТОВ "Очаківський райагрохім" звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , фермерського господарства "Кепін", треті особи державний реєстратор Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області Наумова Тетяна Сергіївна, відділ в Очаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання недійним договорів оренди землі та скасування їх державної реєстрації.

15 жовтня 2020 року представником позивача ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення вказаного позову шляхом заборони ОСОБА_1 та ФГ " ОСОБА_3 " чи їх працівникам або найнятим особам вчиняти буд-які сільськогосподарські та несільськогосподарські роботи (в тому числі посів зернових та сільськогосподарських культур) на земельних ділянках з кадастровими номерами № :01:000:0491 та № :01:000:1096.

У своїй заяві про забезпечення позову представник позивача зазначив, що до моменту звернення з позовом до суду працівниками ТОВ "Очаківський райагрохім" було встановлено, що на полях, які підприємство обробляло на підставі спірних договорів оренди, невідомі особи намагалися зібрати належний товариству врожай та обробляти земельну ділянку з виноградниками. Позивачу вдалося зібрати вирощені зернові культури та виноград. Між тим на даний час питання щодо подальшого використання спірних земельних ділянок залишається невирішеним, що дає підстави для завдання позивачу матеріальної шкоди, оскільки останнім після збирання врожаю, з метою проведення посівної кампанії було здійснено обробку ґрунту та закуплено посівний матеріал, хімічні речовини та пальне. Всі ці витрати можуть стати марними, оскільки призведуть до збитків. На даний час відповідачі продовжують чинити перепони законній господарській діяльності позивача, як безпосередньо на полях так і шляхом звернення до правоохоронних органів з заявою про нібито вчинення товариством кримінального правопорушення за ст. 190 КК України. Вказані обставини свідчать про реальну загрозу заподіяння значної шкоди позивачеві, оскільки не має можливості посіяти озимі культури, а матеріальні витрати, понесені у зв`язку з підготовкою стануть збитками, як наслідок призведуть до упущеної вигоди та позбавлять підприємство майбутнього врожаю. Крім того, протягом тривалого використання спірних земельних ділянок, позивачем вкладалися значні ресурси для поліпшення якості ґрунтів.

У судовому засіданні представник заявника підтримав клопотання.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши в судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Частиною ч.3 ст. 153 ЦПК України, передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У частині 3 статті 150 ЦПК України зазначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частина 10 статті 150 ЦПК України забороняє вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому не вирішується спір по суті.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Також, зазначено, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого об`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК (в редакції до 15.12.2017 року), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1, 2, 4 частини 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно копії заяви від 01 жовтня 2019 року на ім`я директора ТОВ «Очаківський райагрохім», ОСОБА_1 просила не обробляти її земельні ділянки у 2019 році, оскільки хоче обробляти самостійно.

Як вбачається з копії листа, направленого 02 лютого 2020 року ТОВ «Очаківський райагрохім» на ім`я ОСОБА_4 , товариством для припинення договорів оренди земельних ділянок за взаємною згодою сторін, відповідачці запропоновано відшкодувати витрати в сумі 50280,14 грн.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову; імовірності поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно користування земельними ділянками.

У зв`язку з чим суд вважає, що заявлені вимоги про забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може порушити інтереси позивача у випадку його постановлення на користь позивача.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Очаківський райагрохім" про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ТОВ "Очаківський райгрохім" до ОСОБА_1 , фермерського господарства "Кепін", треті особи державний реєстратор Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області Наумова Тетяна Сергіївна, відділ в Очаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання недійним договорів оренди землі та скасування їх державної реєстрації, - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_1 та ФГ "Кепін" чи їх працівникам або найнятим особам вчиняти буд-які сільськогосподарські та несільськогосподарські роботи (в тому числі посів зернових та сільськогосподарських культур) на земельних ділянках з кадастровими номерами № :01:000:0491 та № :01:000:1096.

Копію ухвали направити для відома учасникам справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя