У х в а л а

16 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 487/1896/19

провадження № 61-14808ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу державного підприємства «Укрхімтрансаміак» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2020 рокута постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Укрхімтрансаміак» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом та просила скасувати наказ державного підприємства «Укрхімтрансаміак» (далі - ДП «Укрхімтрансаміак») від 11 лютого 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади архіваріуса виробничо-технічного відділу Миколаївського управління магістрального аміакопроводу державного підприємства «Укрхімтрансаміак» та поновити її на цій посаді; стягнути з ДП «Укрхімтрансаміак» на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ ДП «Укрхімтрансаміак» від 11 лютого 2019 року про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді архіваріуса ДП «Укрхімтрансаміак» з 13 лютого 2019 року. Стягнуто з ДП «Укрхімтрансаміак» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у розмірі 102 402 грн 56 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем доведено підстави для проведення скорочення численності та штату працівників, дотримано процедуру вивільнення працівників зі згоди профспілкового органу, але, водночас, не запропоновано позивачу усі вільні вакантні посади на момент її попередження, що є беззаперечною підставою для поновлення працівника на роботі.

09 жовтня 2020 року ДП «Укрхімтрансаміак» подало до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 2 частини першої статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в указаній справі є поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у розмірі 102 402 грн 56 коп.

Отже ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн*250=525 500 грн), відповідно до пункту 2 частини першої статті 274 ЦПК України, тому вказана справа належить до категорії спорів, що можуть розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження, тобто не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, відтак Верховний Суд дійшов висновку, що зазначена справа є малозначною.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення, досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність цієї справи.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не виявлено.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

ДП «Укрхімтрансаміак» реалізувало своє право на апеляційний перегляд цієї справи.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню; заявником реалізовано право на апеляційний перегляд справи; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення цього спору; не зазначивши, при цьому, обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 274, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного підприємства «Укрхімтрансаміак» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Укрхімтрансаміак» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара