Справа № 369/3671/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

02 жовтня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі - Вангородській О.С, розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

21.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебував з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі та рішенням Києво-Святошинського районного суду, яке вступило в законну силу 23.07.2018 року, шлюб між ними було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_2 в нього з відповідачем народилася донька - ОСОБА_3 , яка з народження проживає з ним та його матір`ю ОСОБА_4 і її чоловіком ОСОБА_5 в придбаній його матір`ю двокімнатній квартирі АДРЕСА_2 . Відповідач жодним чином не опікується дитиною з самого її народження, на даний момент вона не надала жодного разу будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_3 , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Донька не отримує від матері жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Нехтування батьківськими обов`язками з боку матері, на його думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має право, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини, як з моральної, так і з правової точки зору. Відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, тому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

04.07.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, 20.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач, ОСОБА_1 , в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а судові витрати залишити за ним без відповідного відшкодування.

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала.

Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за довіреністю у справі - ОСОБА_7 , 25.02.2020 року подала до суду пояснення, в яких зазначила, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично з народження проживає в АДРЕСА_2 , та виховується і утримується позивачем та його матір`ю, бабусею дитини. Зважаючи на вище наведене та враховуючи Висновок органу опіки та піклування Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 вважає, що відповідач повинна бути позбавлена батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 у відповідності до законодавства України. Відповідач свідомо ухиляється від виховання своєї доньки, не бере участі у її вихованні та утриманні, вважає вірним висновок органу опіки та піклування Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши позивача, покази свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , а проживає за адресою: АДРЕСА_4 , є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7, 21-23, 44,122).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 (а.с.8), 25.06.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що складено відповідний актовий запис №748, після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ».

08.06.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25.06.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №748, було розірвано, що підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області (а.с.9-11).

З висновку від 22.07.2016 року (а.с.33-34), на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації від 07.07.2016 року (протокол №13), орган опіки та піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація) прийняв рішення щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

28.08.2018 року депутатом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради виборчого округу №19 Рибак Світланою Анатоліївною, було складено акт обстеження житлових умов, по зверненню ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_2 (а.с.12), при обстежені було встановлено, що ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою, квартира загальною площею 57,10 кв.м., житлових кімнат -2, власником квартири є ОСОБА_4 , яка проживає в даній квартирі. Також, за вказаною адресою проживають ОСОБА_5 , 1977 року народження - вітчим та ОСОБА_3 , 2015 року народження. З серпня 2015 року мати участі у вихованні дитини не бере і не проживає поряд з дитиною. Неповнолітня дитина ОСОБА_3 перебуває на утриманні батька ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_4 . Вище сказане, підтверджується батьком дитини та сусідами, які проживають за адресою: АДРЕСА_5 , а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Даний факт підтверджується актом від 18.08.2015 року, актом від 22.06.2017 року та актом від 02.03.2016 року, довідкою про склад сім`ї, що видана Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою, довідкою про склад сім`ї, що видана ТОВ «СофіяБудсервіс» (а.с.13-17).

Як вбачається з характеристики №04/05 від 13.05.2016 року, та характеристики №1-12/637 від 23.06.2017 року (а.с.19, 20), ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 . Проживає в упорядкованому житлі зі всіма зручностями та умовами для виховання дітей разом з донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та вітчимом - ОСОБА_5 , 1977 року народження. Зі слів сусідів, вказана сім`я спокійна та врівноважена, поважає права своїх сусідів. Також, ОСОБА_1 зарекомендував себе як турботливий батько й вихований юнак. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 люблячі і турботливі бабуся і дідусь. ОСОБА_3 завжди охайна та сучасно одягнена, її часто можна зустріти на прогулянках з кимось із зазначених вище дорослих. Скарг чи нарікань від сусідів чи інших громадян за час проживання даної сім`ї за цією адресою не надходило.

Із заяви ОСОБА_11 (а.с.25), вбачається, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_6 . Знає сусідів із квартири АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх сина ОСОБА_1 та його доньку ОСОБА_3 . Сім`я характеризується з позитивної сторони. Кожен день із дитиною гуляє хтось із вище вказаних сусідів. Дитина завжди спокійна і усміхнена, доглянута та сучасно одягнена, із задоволенням спілкується з іншими дітьми та дорослими. Її матір - ОСОБА_2 жодного разу за даною адресою вона не бачила. Аналогічні пояснення викладені у заявах ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , які проживають у будинку АДРЕСА_5 (а.с. 26,27, 28, 29).

Як вбачається з консультаційного висновку спеціаліста ТОВ «Медичний центр вихідного дня» від 18.01.2019 року (а.с.30), у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент огляду неврологічних патологій не виявлено.

Як вбачається з характеристики (а.с.31), ОСОБА_1 , 1998 року народження, працює в ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з 01.12.2018 року і по теперішній час, на посаді фахівець по роботі з простроченою заборгованістю. ОСОБА_1 зарекомендував себе як привітний і сумлінний працівник, вміє організовувати свій робочий процес, відповідно до поставлених завдань. Завдання керівництва виконує якісно і в установлений строк. Ділові якості проявив на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. Трудолюбивий, в роботі показав себе вдумливим фахівцем, ініціативним працівником, успішно справляється із своїми обов`язками. У спілкуванні з колегами рівний, доброзичливий з клієнтами фірми-ввічливий, уникає конфліктних ситуацій.

Згідно довідки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №659 від 14.01.2019 року (а.с.32) ОСОБА_1 , дійсно працює в ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на посаді фахівець по роботі з простроченою заборгованістю з 01.12.2018 року і по теперішній час, його заробітна плата за розрахунковий період становить 8300 грн.

Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права й обов`язки у відношенні своїх дітей.

Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною.

Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства центр первинної медико-санітарної допомоги Києво-Святошинської районної ради Петропавлівсько-Борщагівська Амбулаторія загальної практики сімейної медицини (а.с.74), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на обліку в Петропавлівсько-Борщагівській амбулаторії загальної практики сімейної медицини з вересня 2015 року по теперішній час. Дитина росте і розвивається згідно віку. Щеплення проводиться згідно календарю щеплень. Хронічних захворювань не виявлено. Під час відвідувань дитину приводили батько ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_4 . Під час обстеження дитини на дому були присутні батько та бабуся.

З довідки Дошкільного навчального закладу №80 від 23.07.2019 року (а.с.75), вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад №80 з 01.09.2018 року по теперішній час, ОСОБА_3 приводять та забирають із садочка: батько - ОСОБА_1 та бабуся - ОСОБА_4 .

21.08.2019 року орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 20.08.2019 року (протокол №16) (а.с.71-73), вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свідок ОСОБА_8 в судому засіданні пояснила, що позивача знає з 2016 року, також знає його дитину, а відповідача жодного разу не бачила. Живе по сусідству, її дитина та дитина позивача дружать. Дитина гуляє з батьком і бабусею, ходить в садочок, маму в садочку не знають. Дитина про маму не розповідає, вона її не пам`ятає. Називає мамою свою бабусю.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що знає сім`ю ОСОБА_1 п`ять років. ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_2 з батьками і дочкою ОСОБА_3 . Відповідача він ніколи не бачив. ОСОБА_3 п`ять років, все життя вона живе з батьком, ходить в дитячий садочок.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він сусід позивача, знає його з 2016 року. ОСОБА_1 живе із своєю мамою і дочкою, відповідача він ніколи не бачив. Зустрічається він з ними на днях народження. Його дочка спілкується з ОСОБА_3 . ОСОБА_3 свою бабусю називає мамою, а справжню маму вона не згадує. Не чув, щоб відповідач, якимось чином турбувалася про дитину.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що відповідач жила з ними коли народилася ОСОБА_3 , а з 02.08.2015 року відповідач пішла з родини, але позивач її повернув, чому вона так вчинила не відомо. Потім через дві дні відповідач о 22 год. 30 хв. знову пішла з дому і більше не поверталася. Телефонувала, казала, що хоче бачити дитину, але не приходила. На засідання в органи опіки і піклування вона не приходила, а приходила її мати. Останній раз на засідання комісії ООіП вона приходила на руках із дитиною, сказала, що це дитина позивача. З двох місяців народження ОСОБА_3 своєї матері не знає. Ніяким чином з дитиною не спілкується, матеріально не допомагає. Дитячі кошти відповідач використовувала на свої потреби, потім вони заморозили рахунки, і через півроку в січні 2016 року позивач почав отримувати дитячі кошти.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.105, 111, 142, 145, 147, 155) на електронну адресу суду з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_6 , надійшли такі документи: витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_4 ; свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 , згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_17 , мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_1 ; заява ОСОБА_2 від 28.08.2019 року, про те, що вона зверталася до Києво-Святошинської прокуратури, і в 2015 році прокуратурою було відкрито кримінальне провадження за номером 0000036, в зв`язку з яким просила прокуратуру перевірити стан розслідування; довідка ОСОБА_3 про те, що її освідчували в амбулаторії Київського обласного Бюро судово медичної експертизи 18.08.2015 року; заява ОСОБА_3 від 14.08.2015 року, про те, що вона зверталася до Києво-Святошинського РВ УДМС України, про запобігання незаконного вивезення дитини за кордон; ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.09.2015 року, з якої вбачається, що закрито провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Однак, вказані документи було подано на електронну адресу суду через електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_6 », без підтвердження їх направлення саме відповідачем - ОСОБА_2 .

Також, від імені відповідача не одноразово на електронну адресу суду надсилалися клопотання про перенесення судових засідань, в зв`язку з запровадженням карантину та наміром звернутися до Києво-Святошинського районного суду Київської області щодо визнання розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 21.08.2019 року «Про визначення доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » протиправним та його скасування, та подання до суду зустрічного позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення її місця проживання з матір`ю.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу "COVID - 19" від 11.03.2020 № 211 з 12.03.2020 року на усій території України установлено карантин та постановами КМ України карантин було неодноразово продовжено.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 04.05.2020 № 343, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 Постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів. Постановою Кабінету Міністрів № 392 запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22 травня 2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25 травня 2020 року перевезення пасажирів метрополітенами. Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав. Відповідне положення міститься у постанові КГС ВС від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19, в якому судова колегія звертає увагу на те, що положеннями статті 129 Конституції одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

На виконання Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та відповідно до пункту 10 частини 1 статті 152, частини 5 статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів" Державна судова адміністрація України наказом від 08.04.2020 № 169 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду.

Крім того, Верховний Суд при розгляді справи №160/1841/19 зазначив, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням ЄСІТС, за винятком випадків, визначених Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням ЄСІТС шляхом заповнення форм процесуальних документів.

Таким чином, відповідач не була позбавлена права прийняти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку або поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а також не була позбавлена права звернутися через електронний суд з позовом щодо визнання розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 21.08.2019 року «Про визначення доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » протиправним і його скасування та подати зустрічний позов у даній справі.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини, так у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач до суду не з`явилася, відзив із запереченнями проти позову і доказами, які б спростовувати доводи позивача не подала, як і не надала належних, допустимих і достатніх доказів в підтвердження виконання нею своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідомо самоусунулась в повній мірі від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, не займається лікуванням дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, гроші на потреби дочки не надає, що підтверджено зазначеними матеріалами справи, які узгоджуються з поясненнями позивача та показами свідків.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, наявність свідомого тривалого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Слід зазначити, що згідно із ст. 168 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною та суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Також, згідно із ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав та в даному випадку суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Тому, відповідач не позбавлена можливості змінити своє ставлення до батьківських обов`язків та звернутися до суду із заявою про надання їй права на побачення з дитиною чи з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн. та заявив клопотання про залишення судових витрат за ним без відповідного відшкодування.

Керуючись ст. 7, 150, 151, 157, 164, 165, 166, 182, 244, 249 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 року, Декларація прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст.4, 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 354, 355 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа: Орган опіки та піклування Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (місцезнаходження: 08129, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Я. Мудрого, 1а), про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 12.10.2020 року.

СуддяО. В. Бондаренко