Справа № 308/5781/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - Крегул М.М., при секретарі судового засідання - Ковач В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 18.08.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 25.08.2020 року.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписала Заяву б/н від 14.05.2011 року, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг «Тарифами» складає між нею і Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач зазначає, що заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був проінформований про умови кредитування у АТ КБ «Приватбанк», які були йому надані для ознайомлення в письмовій формі. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримала кредитну картку.

АТ КБ «Приватбанк» стверджує, що свої зобов`язання за договором виконав, однак, відповідач ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.03.2020 року має заборгованість в розмірі 420988,07 грн., яка складається з наступного: 10120,00 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 409568,07грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками, в тому числі 0,00 грн. - залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість; 409568,07 грн. - залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість; 1300,00 грн. - заборгованість по пені, 0,00 грн. заборгованість по комісії.

Позивач звертає увагу, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 139501,78 грн., яка складається з наступного: 10120,00 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 129381,78 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками за прострочену заборгованість за період з 14.05.2018 року.

Від представника відповідача адвоката Ракущинець А.А. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що долучені матеріали не є первинним бухгалтерськими документами в силу відсутності усіх обов`язкових реквізитів, вказує, що відповідач кредитні кошти від банку не отримував, відсотки нараховані безпідставно. Окрім цього зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, відповідно до п. 3 прохальної частини позовної заяви зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення судом.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, однак, від її представника адвоката Ракущинець А.А. до суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи провести без участі сторін, проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні.

Судом встановлено, що 14.05.2011 року на підставі поданої відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку позивач надав відповідачеві в користування грошові кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Згідно довідки наданої позивачем АТ КБ "ПриватБанк" б/н, про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 кредитний ліміт з 20.12.2011 по 10.01.2020р. не змінювався та станив 10 000 , 00 грн.(а.с.21)

Згідно виписки за договором № б/н вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувалась наданими банком коштами в період з 20.12.2011року по 20.02.2019р. .(а.с.6-20).

Посилаючись на те, що Заява, в сукупності з тарифами, а також умовами та правилами надання банківських послуг складають умови кредитного договору, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 31.03.2020 року, в розмірі 139501 грн. 78 коп. з яких:

- загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту);

- загальний залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість за період з 14.05.2018 року по 30.10.2018 року.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту та відсотками на прострочену заборгованість.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов було ознайомлено відповідача ОСОБА_1 , який при цьому погодився з ними, підписуючи Заяву.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки, зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані, не визнаються позичальником ОСОБА_1 , а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача кредитної заборгованості, що складається із залишоку заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість за період з 14.05.2018 року по 30.10.2018 року - відсутні, оскільки, позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді заяви-анкети не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів.

Водночас, враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в сумі 10 000 грн. 00 коп.

Саме така сума коштів доводиться матеріалами справи, оскільки, з довідки банку про відкриті картки, встановлено, що ОСОБА_1 надано кредитну картку номер НОМЕР_1 та згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ОСОБА_1 20.12.2011 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 10000 гривень. Жодного доказу, який би підтверджував, збільшення кредитного ліміту до суми 10 120грн. 00 коп., або надання кредитних коштів в таких розмірах позивачем не надано, обґрунтування нарахування в тіло кредиту таких сум відсутнє. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, тому суд вважає доведеною заборгованість за тілом кредиту в межах встановленого кредитного ліміту, підтвердженого документом банку - в розмірі 10 000,00 грн. кредиту.

Отже, позов підлягає до часткового задоволення, а саме з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 000,00 грн. В задоволені решти вимог слід відмовити.

Що стосується доводів представника відповідача щодо спливу строку позовної давності то суд приходить до наступного висновку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлюється у один рік, зокрема щодо вимог про стягнення пені і штрафу (ст. 258 ЦК України).

Згідно зі ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Такий підхід відповідає правовій позиції, яка сформульована Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26 вересня 2018 року (справа за № 477/841/16-ц) та від 03 жовтня 2018 року (справа № 233/2056/17).

Як встановлено судом, згідно з розрахунком заборгованості за договором станом на 31.03.2020 року, з якого вбачається, що відповідачем було внесено відповідні суми коштів на погашення заборгованості, зокрема: починаючи з січня 2012 року по вересень 2018 року. (а.с.12-а.с. 20)

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. При цьому обставини, що переривають перебіг строку, можуть виникнути в будь-який момент до його закінчення.

Внесення платежу в межах строків позовної давності свідчить про визнання відповідачем існуючої заборгованості та переривання строку позовної давності.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що останній платіж на погашення заборгованості відповідачем ОСОБА_1 було здійснено у вересні 2018 року, строк дії кредитного договору (кредитної картки) пролонговано відповідно до умов договору, а банк звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів 18.03.2020 року, тобто, в межах строку загальної позовної давності у три роки.

Відтак, підстав для відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» у зв`язку із спливом строку загальної позовної давності у даній справі немає.

При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 139501 грн. 78 коп. та задоволено на суму 10000 грн. 00 коп., тобто на 7,2 % (10000 х100:139501,78). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 193 грн. 40 коп. (2102х9,2:100).

Керуючись ст. ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 551, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», адреса 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, , заборгованість за кредитним договором б/н від 14.05.2011 року в розмірі - 10000 (десять тисяч) гривень.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», адреса 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, , судові витрати у розмірі 193,40 (сто дев`яносто три грн. сорок коп.) гривні.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09.10.2020р.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул