Справа № 419/277/20
Провадження № 2/419/166/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря - Московченко О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що є власником домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу від 27.06.1995 року № І-І527 та договором дарування від 11.11.1994 року № 1910. Відповідач є його сином. За адресою реєстрації не мешкає більше року. У 2014 році відповідач виїхав за кордон, де ї мешкає та працює, добровільно не бажає знятись з реєстраційного обліку, чим перешкоджає йому, як власнику будинку здійснювати право користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки позивач іншим шляхом захистити свої права власника по користуванню належним йому житлом не може, то він вимушений звернутись до суду, щоб усунути перешкоди.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, однак надав заяву про визнання позову в якій просив проводити розгляд справи без його участі, оскільки вже давно переїхав до РФ, де наразі мешкає та працює. Таким чином просить прийняти заяву про визнання позову у повному обсязі та винести рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до копії договору купівлі продажу від 27.06.1995 року № І-І527 та договору дарування від 11.11.1994 року № 1910 ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-13).

Згідно з копії домової книги в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 15-18).

Відповідно до акту від 11.01.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, але не мешкає більше року ОСОБА_2 (а.с. 14).

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна, а відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

А відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що і має місце у даному конкретному випадку.

Дана правова позиція висловлена у постановах ВС України від 25.07.2018 року по справі 638/13030/13-ц та від 05.11.2014 року по справі № 6-158 цс/14.

На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності підстав, через які він не знявся з реєстраційного обліку у спірному будинку, а навпаки визнавши позовні вимоги у повному обсязі, визначив для себе інше місце мешкання. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

А відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 247 ЦПК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В. Б. Мартинюк