ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року

м.Суми

Справа №592/4209/18

Номер провадження 22-ц/816/388/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 липня 2018 року в складі судді Корольової Г.Ю., ухваленого у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання доньки, до 1/2 частини його доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення донькою повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебували в шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між сторонами розірвано 30 березня 2006 року.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 18 липня 2006 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн кожного місяця і до досягнення нею повноліття, починаючи з 01 листопада 2005 року.

З огляду на ту обставину, що на даний час донька сторін потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, так як збільшились її потреби у навчанні, розвитку, позивачка просила збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач до 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 18 липня 2006 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовій збір у розмірі 704 грн 80 коп.

У січні 2020 року представник ОСОБА_2 адвокат Кушнеренко Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позивача.

При цьому зазначає, що ухвалюючи рішення суд не врахував, що зміна законодавства не є підставою для збільшення розміру аліментів, відповідач має на утриманні дружину та двох неповнолітніх дітей у новій родині, жодних доказів на підтвердження законних підстав для зміни розміру аліментів позивачка не надала.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 серпня 2002 року сторони зареєстрували шлюб (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_4 (а.с. 11).

30 березня 2006 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10).

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 18 липня 2006 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн кожний місяць і до досягнення нею повноліття, починаючи з 01 листопада 2005 року.

У 2017 році ОСОБА_3 вступила до Путивльського педагогічного коледжу імені С.В. Руднєва, навчається на денній формі навчання у (а.с. 15), перебуває на утриманні матері.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на доньку у розмірі 1/2 частини доходів відповідача щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач інших утриманців не має, а тому може виплачувати аліменти у зазначеному розмірі.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що із зростанням дитини її потреби збільшилися, як і збільшилися витрати на її утримання, а тому дійшов обґрунтованого висновку про те, що утримання з боку батька у розмірі 100 грн на місяць не є достатнім для забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а тому дійшов правильного висновку про необхідність зміни розміру аліментів.

Проте визначаючи аліменти на доньку ОСОБА_4 у розмірі 1/2 частини доходів відповідача щомісячно, суд першої інстанції не навів мотивів визначення утримання саме у такому розмірі та не врахував, зокрема, сімейного стану відповідача, не з`ясував його фінансової спроможності сплачувати аліменти у розмірі половини щомісячного доходу.

З матеріалів справи вбачається, що на утриманні ОСОБА_2 окрім доньки ОСОБА_4 , 2002 року народження, перебуває син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 80, 82).

Звертаючись із позовом про збільшення аліментів на доньку до 1/2 частини доходів відповідача, ОСОБА_1 не обґрунтувала належними допустимими доказами такий розмір своїх вимог.

З огляду на встановлені у справі обставини, зокрема майновий та сімейний стан сторін, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність визначення утримання на доньку сторін ОСОБА_4 з боку батька у розмірі 1/4 частини його доходів щомісяця

Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні відповідача також перебуває співмешканка ОСОБА_6 та син співмешканки ОСОБА_7 , 2004 року народження, оскільки жодних належних допустимих доказів на підтвердження зазначених тверджень відповідач суду не надав.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції, зазначивши про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на доньку у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтованість даного розміру аліментів підтверджується матеріалами справи, доказів неможливості сплати аліментів у такому розмірі відповідач суду не надав.

Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на ту обставину, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», витрати ОСОБА_2 , пов`язані зі сплатою судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що справа є малозначною згідно з п. 3 ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 липня 2018 року змінити в частині розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 528 грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2020 року

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук