Справа № 351/1644/20
Номер провадження №2/351/661/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Нагірняк В.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Русівської сільської ради про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася у суд із позовом до Русівської сільської ради про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований в АДРЕСА_1 . Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали вищезазначені особи, а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Внаслідок смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Русів, Снятинського району Івано-Франківської області відкрилася спадщина. Спадкоємцем першої черги за законом стала дружина померлого ОСОБА_3 , так як проживала з померлим на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , мама позивачки. Спадкоємцем за заповітом стала позивачка, дочка померлої, ОСОБА_1 , оскільки подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інших спадкоємців немає.

Однак в зв`язку з тим, що господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та відсутній правовстановлюючий документ на будиноковолодіння приватним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивачки подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати за її відсутності.

Представник відповідача Русівської сільської ради, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутністю представника. Проти позову не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого на ОСОБА_2 , слідує, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , виданого на ОСОБА_3 , слідує, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З довідки від 27.09.2020 р. № 341, виданої Русівською сільською радою, вбачається, що згідно із записом в погосподарській книзі №3 особовий рахунок № НОМЕР_3 за ОСОБА_3 , 1939 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Русів, числиться житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 на праві особистої власності. На день смерті ОСОБА_3 в господарстві в АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований і не проживав. Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчувався у виконавчому комітеті Русівської сільської ради за №1 від 28.01.2019 р., не відмінявся і не скасовувався. Станом на 15.04.1991р. в даному господарстві (колгоспний двір) зареєстровані і проживали: голова двору ОСОБА_2 , 1937 р.н. помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_3 , 1939 р.н. померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З довідки від 07.09.2020 р. № 343, виданої Русівською сільською радою, слідує, що на час смерті матері ОСОБА_3 , 1939 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 а/з №3 ніхто не зареєстрований і не проживав.

З довідки від 07.09.2020 р. № 342, виданої Русівською сільською радою, вбачається, що на час смерті батька ОСОБА_2 , 1937 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 а/з №3.

Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 22.11.1960 р. зареєстрували шлюб. Після одруження « ОСОБА_5 » присвоєно « ОСОБА_6 ».

З свідоцтва про народження НОМЕР_5 , виданого на ОСОБА_7 , слідує, що батьками останньої записано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно довідки від 27.08.2020 р. № 1039/02-14, виданої першою Снятинською нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживала с. Русів, Снятинського району, Івано-Франківської області заведена спадкова справа за № 177/2020 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом №414 від 23.06.2020 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 жительки с. Русів, Снятинського району, Івано-Франківської області.

Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительці с.Русів, Снятинського району, Івано-Франківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

З звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями, що в АДРЕСА_1 , відповідає будівельним нормам, санітарно-екологічним нормам та правилам, протипожежним нормам та правилам, що забезпечують безпечну для життя та здоров`я людей експлуатацію об`єкта.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого мана - відсутні відомості щодо права власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

З довідки від 13.10.2020 р. № 1329/02-14, виданої першою Снятинською державною нотаріальною конторою, слідує, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживав АДРЕСА_1 заведена спадкова справа за №504/2017 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом №1033 від 24.11.2017 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с. Русів, Снятинського району, Івано-Франківської області та заяви про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за №1034 від 24.11.2017 р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки с. Русів, Снятинського району, Івано-Франківської області. Заяв від інших спадкоємців не надходило.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що відсутність правовстановлюючого документу не є підставою відмови у захисті права позивачки, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачка, набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: М.М.Калиновський