ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7694/20 Справа № 215/4585/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз»

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року, яка постановлена суддею Коноваленко М.І. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст ухвали суду складений 17 липня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

На думку апелянта, суд безпідставно залишив позовну заяву без розгляду, оскільки позивач та її представник не з`явилися в судове засідання через знаходження їх на самоізоляції, тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи в умовах дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби СOVID 19.

Зазначає про те, що суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, не розглянув клопотання позивача від 04 лютого 2020 року, 19 лютого 2019 року, 15 липня 2019 року та 17 жовтня 2019 року.

Вважає, що постановивши ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції перешкоджає позивачу доступу до суду та ускладнює доступ таким чином і такою міро, що завдає шкоди самій суті справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача АТ «Криворіжгаз» зазначає про те, що ухвала суду є законною та ухваленою з дотриманням вимог цивільно процесуального законодавства України та є такою, що не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Криворіжгаз» - Щербачова А.П., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву відповідача на апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 19 серпня 2015 рокузвернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди (том № а.с. 1-4).

11 вересня 2015 року суддею Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Камбул М.О. відкрито провадження у справі (том №1 а.с. 10).

11 грудня 2015 року суддею Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Демиденко Ю.Ю. відкрито провадження у справі (том №1 а.с.57).

З 19 серпня 2015 року по 11 грудня 2015 року, з 25 березня 2016 року по 31 жовтня 2016 року, з 10 січня 2017 року по 21 січня 2019 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди перебувала у провадженні Тернівського районного судуТернівськогого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою судді Тернівськогого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Коноваленко М.І. від 15 травня 2019 року прийнято справу до розгляду та саме цим суддею призначено судове засідання на 15 липня 2019 року на 11 годину 00 хвилин (том №2 а.с. 89-90).

15 липня 2019 року розгляд справи відкладено за клопотання відповідача на 07 жовтня 2019 року на 10 годин 00 хвилин (том №2 а.с. 108)

07 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено на 15 листопада 2019 року на 12 годин 00 хвилин (том №2 а.с. 115-116).

15 листопада 2019 року розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача на 19 грудня 2019 року на 09 годин 35 хвилин (том №2 а.с. 171)

19 грудня 2019 року розгляд справи знято з розгляду у зв`язку із відпусткою судді на відкладено на 27 лютого 2020 року на 09 годин 00 хвилин (том №2 а.с. 126).

27 лютого 2020 року розгляд справи відкладено на 27 березня 2020 року на 12 годин 15 хвилин для надання відповідачем документів по клопотанню позивача від 10 березня 2015 року (а.с. 131-134).

27 березня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 22 травня 2020 року на 09 годин 00 хвилин (а.с. 130).

22 травня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою позивача на 17 липня 2020 року на 12 годин 00 хвилин (а.с. 143).

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції керувався положеннями п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, та виходив з того, що позивач належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, повторно, не з`явився у судове засідання.

Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливістю звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

У відповідності до положень ст. 257 ЦПК України, суд залишає заяву без розгляду у випадку, коли належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення залу судового засідання.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

При цьому, ч. 1 ст. 217 ЦПК України визначено, що головуючий відкриває судове засідання і оголошує, яка справа розглядатиметься, у призначений для розгляду справи час.

З аналізу зазначених норм міжнародного права та положень ЦПК України вбачається, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність у сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди 19 серпня 2015 року та процедурна тривалість розгляду справи обтяжена спливом повноважень та переданням справи на розгляд іншому судді, неодноразового перебуванням даної цивільної справи в суді апеляційної інстанції, клопотанями відповідача про відкладення розгляду справи та неодноразову неявку сторін.

Колегія суддів вважає, що у випадку неприбуття позивача і представника в судове засідання, відсутності переконливих доказів про втрату інтересу позивача до виниклого спору, суд мав вдатися до виконання унормованих п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України дій, за наявності відповідної заяви, про що мав роз`яснити позивачу.

Залишення позову без розгляду за повторною неявкою позивача, яка є особою з інвалідністю І групи, за п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України при наведених обставинах є формалізованим процесуальним рішенням.

Враховуючи той факт, що позивач особисто або через свого представника не відмовлялась в будь-який прямий або опосередкований спосіб від своїх позовних вимог, в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату її інтересу до власного позову, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції використаний процесуальний засіб у вигляді залишення позовної заяви без розгляду, що не є пропорційним досягнутій цілі обмеження позивача.

Тому на думку колегії суддів, суд першої інстанції, залишив позовну заяву позивача без розгляду без достатніх правових підстав на це, не зважив на розгляд справи по суті впродовж розумні строки, чим порушив право позивача на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. ( ст. 8 Закону України « Про судоустрій і статус суддів».)

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України , завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції залишив позов без розгляду в порушення вимог ст. 257 ЦПК України, не перевірив належним чином обставини справи, тому колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про залишення позову без розгляду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року - скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди направити до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: