Справа № 211/4186/20
Провадження № 2-зз/211/10/20
У Х В А Л А

іменем України

16 жовтня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні міста Кривий Ріг клопотання Акціонерного товариства "Херсонобленерго" пов`язане із скасуванням заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2020 року по справі № 211/4186/20, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2020 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 та забезпечено позов, шляхом заборони Акціонерному товариству "Херсонобленерго" (, місцезнаходження: м. Херсон, вул. Пестеля, 5, 73003) : -відключати від електричної мережі, об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (за відсутності заборгованості по оплаті за електроенергію); -здійснювати заміну приладів обліку електричної енергії(лічильника) за адресою: АДРЕСА_1 ; -проводити контрольний огляд та технічну перевірку засобів комерційного обліку споживачів не частіше одного разу на 6 місяців, а вузла обліку електричної енергії та схеми його підключення, не частіше одного разу на 3 роки - до розгляду справи по суті.

12.10.2020 року Акціонерне товариство "Херсонобленерго" звернулися до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що заходи забезпечення позову, вжитих судом, підлягають скасуванню з наступних підстав. У преамбулі Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006 № 9, «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, наступне: Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 149 ІТПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Виходячи із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ШЖ України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 1 ст.150 ІІПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно із п. п. 4, 5, 6 Постанови ПВСУ №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторона.ни дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з 'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з позовної заяви у справі №211/4186/20, позивач просить суд визнати договір, укладений між ОСОБА_1 та ХМВЕАТ Херсонобленерго №217048 від 15.06.2018 р. про користування електричною енергією на об`єкті, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 - дійсним.

Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженж Постановою КМУ від 26 липня 1999 року N 1357 (далі ПКЕЕНЇ. чинних на момент укладання договору, а саме п. З - споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником. шо розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Дійсно, 15.06.2018 р. між АТ Херсонобленерго (Постачальник) та ОСОБА_1 (Споживач) згідно приписів ПКЕЕН було укладено Договір №217048 про користування електричною енергією.

Згідно з п. 27 Договору, цей Договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести зміни або доповнення.

Відповідно до п. 20 Договору, взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регламентуються законодавством.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

На час виникнення між сторонами у справі правовідносин, пов`язаних з приєднанням електроустановки відповідача до електричних мереж, відносини, пов`язані з передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії було урегульовано Законом України "Про електроенергетику" та іншими нормативно-правовими актами.

Однак, вказаний Закон втратив чинність на підставі введення в дію Закону України N 2019-VIII від 13.04.2017 "Про ринок електричної енергії", який набрав чинності 11.06.2017 р.

З набранням чинності вказаного нормативно-правового акту змінено засади регулювання взаємовідносин між споживачами електричної енергії з постачальниками, операторами систем розподілу та іншими учасниками роздрібного ринку електроенергії. Зокрема, визначено нову модель системи договірних відносин на роздрібному ринку електроенергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з розподілу та про постачання електричної енергії споживачу (п. 7 та п. 14 ч. 1 ст. 4 Закону).

У відповідності до законів України "Про ринок електричної енергії" та "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Постановою НКРЕКП N 312 від 14.03.2018 p., серед іншого, затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ, Правила), які набрали чинності з 11.06.2018 p., з одночасною втратою чинності ПКЕЕН.

Згідно з п. 1.1.1 ПРРЕЕ останні регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі- продажу електричної енергії між учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Пунктом 2 Постанови N 312 визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви- приєднання за формою, наведеною у додатку до ще/постанови.

Відповідно до п. 4 Постанови N 312 у період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії до 01 грудня 2018 року операторам систем розподілу (далі - ОСР) потрібно укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року N 310. та форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР направляє поштовим відправленням споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. яка повертається споживачем на адресу ОСР. та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної v заяві-приєднанні. якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в иілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

На виконання чинного законодавства АТ «Херсонобленерго», як оператор системи розподілу, з 01.01.2019 р. надає виключно послуги з розподілу електричної енергії (згідно Постанови від 20.11.2018№ 1469 "Про видану АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом").

Відповідно до п. п. 2.1.4. п. 2.1. ПРРЕЕ, Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Пунктом 1.2.Типового договору, передбачено, що умови Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема повернення (надання! підписаної заяви-приєднання. сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

З 1 січня 2019 року договірні відносини між позивачем і відповідачем щодо постачання електричної енергії припинили дію, і з цієї же дати між позивачем і відповідачем діє договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Оператором системи розподілу на головній сторінці свого веб-сайтуфЦрілухуху.кдое.сот.иа), розміщено редакцію договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Отже, на теперішній час між відповідачем і позивачем укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі Договір) на умовах договору про користування електричної енергією.

У статті 633 Цивільного кодексу України закріплено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

У даному випадку, актом цивільного законодавства є Постанова від 14.03.2018 N 312, якою встановлені правила щодо приєднання до публічного договору споживачів.

З викладеного вбачається, що зміни у договірних відносинах між сторонами по справі відбулись виключно у зв`язку зі зміною нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері електроенергетики (ПРРЕЕ, ККО, КСР) та законодавства України про електроенергетику (ЗУ "Про ринок електричної енергії!.

Враховуючи викладене, вбачається, що договір від 15.06.2018 р. № 217048 про користування електричною енергією, який був розроблений енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією втратив чинність у зв`язку із запровадженням нового законодавства.

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії розроблений відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії та його умови є однаковими для всіх споживачів. Дійсність цього договору з боку АТ Херсонобленерго не викликає сумніву.

Так, правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних

прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення

відповідачем її права, тобто захисту підлягає порушене право.

Позивач просив здійснити захист його права, зокрема, визнання дійсним договір, укладений між ОСОБА_1 та ХМВЕ АТ Херсонобленерго №217048 від 15.06.2018 р. про користування електричною енергією на об`єкті, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який втратив чинність 01.01.2019 р. у зв`язку із запровадженням нового законодавства, тобто з підстав які не залежать від відповідача.

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії яким урегульовані правовідносини між позивачем і відповідачем є дійсним і з боку відповідача не оспорюється. З викладеного вбачається про відсутність між сторонами спору щодо дійсності договору. Також позивачем не наведено істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки або ж вказували на наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача, та порушення у зв`язку

із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду. Заявник вважає, що вимоги позивача про забезпечення позову не були належним чином

обґрунтованими та доведеними, вони не є співмірними із заявленими позовними

вимогами, а тому такі заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 17.07.2020 року, підлягають скасуванню.

До суду ОСОБА_1 надано заперечення згідно яких, вказано, що заявник хоч і визнає факт укладення договору № 217048 від 15 червня 2018 року, між ОСОБА_1 та АТ «Херсонобленерго» про користування електричною енергією на об`єкті, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , але визначає його таким, що втратив чинність на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 20.11.2018р. № 1469, Відповідач вважає, що на сьогоднішній день з 01.01.2019 року між Сторонами діє договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Можливо впевненістю, що між сторонами з 01.01.2019 року діє договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, а не укладений належним чином договір № 217048 від 15 червня 2018 року, пояснюється протиправна поведінка Відповідача, що змусила Позивача звернутись за захистом порушеного права з відповідним позовом.

Так, 20.11.2018 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) прийнято рішення про видачу АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, яка набуває чинності з 01 січня 2019р. Даною постановою НКРЕКП від 20.11.2018р. № 1469, а саме: п.3 ч.3 зобов`язано АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО»:до 01 січня 2019 року укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії зі споживачами, електроустановки яких приєднані до системи розподілу електричної енергії АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО», та договори електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії з електропостачальниками, які мають намір здійснювати діяльність з постачання електричної енергії таким споживачам, із відкладальною умовою набрання ними чинності з 01 січня 2019 року.

Більш того, згідно із роз`ясненнями НКРЕКП, щодо виконання Постанови від 20.11.2018р. № 1469 зазначено наступне: Так, 11 червня 2017 року набув чинності Закон України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017р. №2019-VIII (надалі - Закон). Цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам. Згідно з ст. 45 Закону, розподіл електричної енергії здійснюється Оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. 20.11.2018р. Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг прийнято рішення про видачу АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, яка набуває чинності з 01 січня 2019р. згідно з постановою НКРЕКП від 20.11.2018р. № 1469. Відтак на АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» покладається функція Оператора системи розподілу в межах території Херсонської області та належних Товариству електричних мереж. Оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного Оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з таким споживачем. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил. Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або Оператора системи, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого Оператором системи розподілу договору на умовах складеного Оператором системи розподілу паспорта точки розподілу. Ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач, який повинен надати заяву-приєднання, підписаний уповноваженою особою Оператора системи розподілу паспорт точки розподілу за кожною такою точкою за об`єктом споживача та визначений Правилами роздрібного ринку електричної енергії перелік документів, який зазначений на зворотній стороні заяви-приєднання. Споживачам, у яких укладені з АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» договори про постачання електричної енергії або договори про користування електричною енергією до 01 січня 2019 року АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» направить заяву-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка буде сформована за його базами даних та буде містити ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії. Договір буде вважатись укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання, яку необхідно повернути на адресу Оператора системи, та/або сплати за рахунком (квитанцією), та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до Оператора системи розподілу із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії. За ініціативою однієї із сторін договір споживача про розподіл електричної енергії може бути оформлений в паперовій формі. У разі необхідності визначення за взаємною згодою сторін додаткових умов договору, які конкретизують умови договору, форму якого встановлено Правилами, договір оформляється в паперовій формі. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу та має подати Оператору системи розподілу письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт. Просила в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Сторони не з`явилися, у відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом, зокрема, у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами статті 152 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

В той же час тих доводів, що могли б обґрунтовувати наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову (зміна обставин справи, припинення необхідності, тощо) клопотання не містить. В свою чергу це обумовлює відсутність підстав для задоволення заяви.

Отже, у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову відповідачем фактично визнано наявність правових підстав для звернення до суду та, як наслідок й обґрунтованість забезпечення позову, так як жодного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії між ОСОБА_1 та АТ «Херсонобленерго» укладено не було всупереч встановленому зобов`язанню Постановою НКРЕКП від 20.11.2018 року № 1469. Оскільки Відповідачем визнається лише факт укладання договору № 217048 від 15 червня 2018 року, між ОСОБА_1 та АТ «Херсонобленерго» про користування електричною енергією, а не його дійсність, забезпечення позову, шляхом вжиття визначених в ухвалі Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 17.07.2020 року заходів доцільне та вмотивоване, не є тотожним із позовними вимогами, а цілком співмірним. Отже, позов пред`явлено стосовно договору, наявність спору щодо якого було зазначено заявником в заяві про забезпечення, та до тієї самої юридичної особи й з тих же самих підстав та свідчить про те, що позивач звернувся до суду за захистом тих прав, необхідність забезпечення яких він поклав в основу заяви про застосування заходів забезпечення позову.

Підстави та процедура скасування заходів забезпечення позову регламентовані ст. 158 ЦПК України. За своєю суттю таке скасування заходів забезпечення до закінчення розгляду справи передбачає скасування застосованих судом заходів у разі зміни умов та обставин, які стали підставою для їх застосування, що в свою чергу призвело до того, що необхідність у таких заходах відпала. Саме це має враховуватися судом при вирішенні питання скасування раніше застосованих ним заходів забезпечення позову. В той же час заявник в своїй заяві доводить не вищезазначену зміну обставин, а необґрунтованість та неправомірність застосування таких заходів, хоча такі доводи можуть аргументують незгоду з ухвалою про застосування заходів забезпечення позову та наявність з точки зору заявника підстав для оскарження такої ухвали. Відповідач скористався правом на оскарження ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу на оскарження, апеляційна скарга АТ «Херсонобленерго» призначена до розгляду на 10.11.2020 року, так як оскарження застосування заходів забезпечення та скасування таких заходів є різними правовими процедурами як за своїм змістом, так і за порядком здійснення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Разом з тим, як вбачається зі змісту клопотання доводи, які наводить представник Відповідача є обставинами, які належать до предмету доказування, у зв`язку з чим не вбачається підстав для задоволення клопотання.

Станом на 16.10.2020 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 не розглянута, забезпечення позову мають тимчасовий характер, підстав для скасування заходів забезпечення позову не має, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити. Враховуючи вище наведене та керуючись ст.ст. 152, 158 Цивільного процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.07.2020 року у справі № 211/4186/20 - відмовити. Копію ухвали невідкладно направити сторонам до відома. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. О. Сарат