Справа № 544/1051/20
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 жовтня 2020 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю:

секретаря Киричевської В.М.,

у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, розглянувши в спрощеному порядку цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що на підставі кредитного договору б/н від 13.01.2011 відповідачу був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач за кредитним договором свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 30.06.2020 має заборгованість за договором в сумі 179093,48грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 707,35грн, заборгованості за нарахованими відсотками - 178386,13грн. Однак враховуючи, що законодавством не передбачено вимагати від боржника лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 137188,49грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 707,35грн, заборгованості за процентами, нарахованими за період з 13.01.2011 по 29.03.2019 - 136481,14грн, а також судові витрати.

Представник позивача підтримав вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, про що надав суду заяву (а.с.56). Представник позивача відповіді на відзив на позовну заяву відповідача суду не надав, відзив позивачу було направлено відповідачем 29.09.2020, тобто завчасно до дати судового засідання, призначене на 15-30год 15.10.2020.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому зазначив наступне. Позивач, збільшивши розмір відсоткової ставки, без його згоди змінив істотні умови договору, що є порушенням ст.651, 654, ч.2, 3 ст.1056-1 ЦК України, що були чинні на момент укладення договору. Також він, як споживач, при отриманні карткового кредиту, підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, його повідомили про необхідність ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщених на сайті банку, згідно з якими банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів. У результаті він, не ознайомлюючись, які умови прописані в такому документі, почав користуватися встановленим лімітом коштів. У даному випадку відсутні правові підстави нараховувати банком проценти та штрафні санкції без наявності письмового узгодженого сторонами документу, в якому б сторони визначили умови надання кредитних коштів. Адже, так звані анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, без конкретизації умов кредитування, є недостатнім доказом у розумінні цивільного законодавства, що дає правову визначеність укладеного кредитного договору. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані йому як відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витягом з Тарифів та Витягом з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того зазначає, що позивач звернувся до суду з даним позовом поза межами встановленого строку позовної давності. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його та відповідача участі. Крім того представник відповідача надав заяву, в якій просив застосувати позовну давність до позовних вимог та відмовити у позові у зв`язку з пропуском строку позовної давності. При цьому зазначив, що суми, зазначені у розрахунку заборгованості як погашення кредиту, не визнаються відповідачем та їх походження йому невідомо, а саме: 30.01.13 - 8,12грн, 08.02.13 - 102,28грн, 16.06.17 - 200грн, 29.06.17 - 1000грн, 06.07.17 - 3000грн, 18.07.17 - 3500грн, 13.04.19 - 585,52грн, 14.04.19 - 291,56грн, 15.04.19 - 145,63грн, 16.04.19 - 72,82грн, 16.05.19 - 252,90грн, 17.05.19 - 126,45грн, 18.05.19 - 63,23грн, 19.05.19 - 50грн, 22.05.19 - 13,22грн, 05.08.19 - 457,04грн, 06.08.19 - 228,52грн, 07.08.19 - 114,26грн, 08.08.19 - 57,13грн, 09.08.19 - 50грн, 10.08.19 - 7,12грн. Звертає увагу на те, що строк дії картки закінчився 06/15, а до суду позивач звернувся 29.07.2020, при тому, що кредит був оформлений 13.01.2011.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи в їх відсутність.

Судом установлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

13.01.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періода» по договору SAMDN0447, ІНН НОМЕР_1 , ОСОБА_1 (а.с.19-20).

Підписавши вказані документи позивач та відповідач визначились з усіма істотними умовами кредитного договору, а саме: валютою рахунку - українська гривня; відсотковою ставкою за користування кредитом, розміром щомісячних платежів, строком внесення щомісячних платежів, розміром кредитного ліміту, встановленого на платіжну картку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі, передбаченому умовами договору.

Відповідач зобов`язався здійснити оплату послуг позивача згідно тарифів та у строки, передбачені умовами даного договору, що викладені у формі довідки про умови кредитування (а.с.20).

Взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту відповідач ОСОБА_1 за договором від 13.01.2011 не виконує. У зв`язку з порушенням відповідачем кредитного договору його заборгованість за період з 13.01.2011 по 29.03.2019 складає 137188,49грн, яка складається із наступного: заборгованості за тілом кредиту - 707,35грн, заборгованості за процентами, нарахованими за період з 13.01.2011 по 29.03.2019 - 136481,14грн (а.с.7-16).

Після встановлення зазначених обставин та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

За правилами ст. 525 - 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов`язки відповідно до договору.

Крім того, відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів.

За умовами договору, що викладені у формі довідки про умови кредитування, розмір щомісячних платежів становить - 7% від заборгованості, але не менше 50грн та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.20).

Із встановлених обставин убачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування.

Установлено, що позичальник в порушення умов договору належним чином не виконав свої договірні зобов`язання, у встановлені строки суму кредиту та відсотки за користування кредитом не повернув.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм слід дійти висновку, що за кредитним договором (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до умов договору, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 , кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений до 06/15 (а.с.18).

Враховуючи, що строк дії картки до 06/15, тому початок перебігу позовної давності співпав з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто з наступного дня після закінчення строку дії кредитної картки, а саме: з 01.07.2015, та відповідно до ст.257 ЦК України сплив через три роки 30.06.2018.

Однак до суду з даною позовною заявою позивач звернувся до суду лише 02.09.2020, тобто після спливу трьох років.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин убачаються всі підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Однак слід перевірити наявність чи відсутність обставин переривання перебігу позовної давності.

Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

За вказаною нормою права правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Наведена правова позиція сформульована у постанові ВСУ №6-2891цс16 від 08.11.2017.

Також з урахуванням обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна умов договору, з яких вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про внесення таких змін; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) платежів.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором в силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Відповідно до п.1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою НБУ №22 від 21.01.2004, в редакції станом на момент укладення договору, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції.

Бездіяльність боржника, в даному випадку не оспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається законом або договором, не може свідчити про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

Позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, що автоматичне погашення частини кредиту з іншого рахунку відбулось за дорученням відповідача, як то передбачено п.1.7 Інструкції.

Отже, установлено, що не було волевиявлення боржника ОСОБА_1 на погашення 30.01.13 боргу в сумі 8,12грн, 08.02.13 боргу в сумі 102,28грн, 13.04.19 боргу в сумі 585,52грн, 14.04.19 боргу в сумі 291,56грн, 15.04.19 боргу в сумі 145,63грн, 16.04.19 боргу в сумі 72,82грн, 16.05.19 боргу в сумі 252,90грн, 17.05.19 боргу в сумі 126,45грн, 18.05.19 боргу в сумі 63,23грн, 19.05.19 боргу в сумі 50грн, 22.05.19 боргу в сумі 13,22грн, 05.08.19 боргу в сумі 457,04грн, 06.08.19 боргу в сумі 228,52грн, 07.08.19 боргу в сумі 114,26грн, 08.08.19 боргу в сумі 57,13грн, 09.08.19 боргу в сумі 50грн, 10.08.19 боргу в сумі 7,12грн, останній ніяких дій по погашенню боргу у вказані дати не вчиняв та про них не знав.

Також поповнення готівкою карткового рахунку ОСОБА_1 16.06.17 на суму 200грн, 29.06.17 на суму 1000грн, 06.07.17 на суму 3000грн, 18.07.17 на суму 3500грн не свідчить про переривання строку позовної давності, оскільки позивачем не доведено, що сплата цих сум є частковою сплатою боржником основного боргу та/або сум санкцій. Крім того з дати останнього поповнення 18.07.2017 на суму 3500грн до дати звернення позивача до суду 02.09.2020 пройшло більше трьох років.

За таких обставин суд дійшов висновку, що строк позовної давності не переривався, тому вважає за необхідне застосувати наслідки спливу позовної давності та в задоволені позовних вимог відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

Керуючись ст.2-13, 76-81, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволені позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В.Нагорна