Справа № 697/1869/19
Провадження № 2/697/35/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Льон О.М.

за участю секретаря Дрянової Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника відповідачів ОСОБА_5

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Канів, Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування та поховання,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування та поховання, який мотивовано тим, що вона та ОСОБА_6 проживали спільним подружнім життям з кінця 2007 року, але їх шлюб було зареєстровано лише 23.12.2017. У 2008 році ОСОБА_6 почав хворіти, переніс декілька операцій на серці. Весь час вона була поряд, допомагала йому, доглядала за ним під час його лікування. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер, на його поховання було придбано: костюм вартістю 450 грн., сорочка вартістю - 180,00 грн.; майка вартістю - 80,00 грн.; труси вартістю 45,00 грн.; платок в кількості 20 шт. вартістю по 18 грн. на суму 360,00 грн.; свічки вартістю - 45,00 грн.; платки носові в кількості 13 шт. вартістю по 2 грн. на суму 26,00 грн.; прохідний вартістю - 26,00 грн.; хрест вартістю - 300,00 грн.; вінок вартістю - 530,00 грн.; корзина з квітами вартістю - 450,00 грн.; табличка на хрест вартістю - 45,00 грн.; цукерки та печиво на суму 980 грн.; рушники в кількості 2 шт. вартістю по 70 грн. на суму 140,00 грн. також вона оплатила послуги похоронні та суміжні на суму 147,00 грн., зробила поминальні обіди на суму 3100,00 грн. та 6315,00 грн., а всього витратила 13784,00 грн.

Крім цього, нею було встановлено пам`ятник, вартість якого разом з його облаштуванням становить 28767 грн. Повнолітні працездатні діти її чоловіка: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 участі у лікуванні і похованні батька не приймали.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності №2922 від 02.09.1997; автомобіль 3A3-DAEWOO державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 зареєстрованого 29.06.2010; квартиру АДРЕСА_2 , що належав спадкодавцю на підставі рішення Канівського міськрайонного суду № 2-354/2010 від 25 березня 2010 року та підтверджується державною реєстрацією в ЧОБТІ; гараж, який знаходиться в АДРЕСА_3 , що належав спадкодавцю на підставі технічного паспорту.

Спадкоємцями ОСОБА_6 першої черги за законом є в рівних частках вона та відповідачі. Обидві доньки звернулися в Канівську державну нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини.

Чоловік позивача хворів з 2008 року, у зв`язку з чим потребував постійного медичного лікування, він часто перебував у медичних закладах. З 30.09.2017 ОСОБА_6 був звільнений з роботи і від тоді вже не працював, всі витрати на лікування були покладені на неї.

За час лікування ОСОБА_6 були понесені витрати на медичні препарати в період лікування 07.04.2017 на загальну суму 3660,55 грн.; в період лікування з 17.01.-19.01.2018 на суму 2673,46 грн.; в період лікування з 09.06. - 10.06.2018 на суму 4590,03 грн. В загальному витрати склали на суму 10920,04 грн., які підтверджуються виписками з медичної амбулаторної карти хворого ОСОБА_6 . Вважає, що є всі підстави для відшкодування їй витрат на лікування та поховання ОСОБА_6 в рівних частках між всіма спадкоємцями. Просить стягнути з відповідачів на її користь по 3640,00 грн. з кожної витрат на лікування та по 14213,67 грн. з кожної витрат на поховання спадкодавця ОСОБА_6 . Стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати.

У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії:

Ухвалою судді від 07.08.2019 провадження у зазначеній справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02.09.2019.

13.12.2019 до суду надійшов відзив на позов від відповідача ОСОБА_4 , відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні усіх вимог (а.с.84-89).

18.12.2019 ухвалою суду здійснено перехід з розгляд справи в порядку спрощеного засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, а також витребувано докази у справі (а.с.151,152).

Ухвалою суду від 16.01.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті на 07.02.2020.

07.02.2020 у судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з допитом свідків, наступне судове засідання призначено на 20.02.2020.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Хорошун О.М., яка діє на підставі ордеру серії ЧК №111235 від 18.12.2019 (а.с.154) позовні вимоги підтримали у повному обсязі, пояснили, що позивач та її чоловік вели спільне господарство, мали спільний бюджет. ОСОБА_6 тривалий час хворів та за станом здоров`я не міг продовжувати працювати. Його пенсійних коштів на лікування не вистачало, тому є очевидним, що кошти, які витрачалися позивачем були її особистими, оскільки вона працювала та отримувала пенсію. Вважають, що позивачем надано належні докази на підтвердження несення витрат на поховання спадкодавця та правничу допомогу. Не заперечують щодо отримання позивачем державної допомоги на поховання. Просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона та її сестра приймали участь у лікуванні їх батька. Вона особисто їздила з батьком в інститут серця, а сестра провідувала батька в лікарні в м. Черкаси, оскільки на той час проживала та працювала в цьому місті. На поминальні обіди на 9 днів та 1 рік після смерті батька, позивач їх не запрошувала, не враховувала їх думку щодо встановлення пам`ятника. У задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позов. Пояснила, що вона працює у фармацевтичній фірмі, батько неодноразово звертався до неї з приводу придбання потрібних йому ліків, на що вона йому не відмовляла. Особисто нею та її чоловіком для батька за один день до смерті було передано дві упаковки лікарського препарату «Ксарелто», за які гроші вона не просила. Оскільки батько сам звертався до неї з приводу придбання цих ліків, сумнівів у їх призначенні лікарем у неї не виникало. У задоволені позову просить відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 адвокат Сашин Д.О., який діє на підставі ордерів серії МК №129856, №129857 від 23.09.2019 (а.с.133,138) у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, про що надано суду відзив на позов. Пояснив, що проживання позивача з померлим, починаючи з 2007 року не підтверджено належними доказами. Відповідачі, які є дітьми спадкодавця приділяли йому увагу, спілкувалися з ним та провідували останнього. Ними купувалися ліки для батька, а саме препарат «Ксарелто», про що є відповідні чеки на суму близько 4-ох тисяч гривень, які позивачем не надано. ОСОБА_6 отримував пенсію, яку витрачав на своє лікування. Вважає, що позивачем не надано належних доказів на придбання ліків, а надані медичні виписки не підтверджують факту їх придбання. Позивачем не підтверджено, що кошти витрачені на поховання ОСОБА_6 були її особистими, а надані накладні та товарні чеки не є належними доказами на підтвердження понесення витрат, оскільки не є розрахунковими документами або не містять обов`язкових реквізитів. Витрати на поминальні обіди та встановлення пам`ятника не є ритуальними послугами, що підлягають відшкодуванню. У задоволенні позову просить відмовити повністю.

Суд, вислухавши думку сторін та їх представників, беручи до уваги покази свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Свідок ОСОБА_7 , якає медичною сестрою у Канівському КЗ первинної допомоги у судовому засіданні показала, що вона особисто знала померлого ОСОБА_6 , так як останній був хрещеним батьком її дитини і коли хворів, то вона особисто провідувала його. Щоб ОСОБА_6 провідували його дочки вона не бачила, з ним постійно була позивач, яка купувала ліки відповідно до призначень лікарів.

Свідок ОСОБА_8 , який був товаришем померлого ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що похованням останнього займалася дружина ОСОБА_1 , його діти не допомагали. Він особисто не був присутній під час того, як позивач купувала ліки та не знає за які кошти вона це робила.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона була лікуючим лікарем ОСОБА_6 у КНП «Канівський ЦПМСД». Препарат «Ксарелто» померлому за його життя вона не призначала, оскільки даний препарат лікарем загальної практики сімейної медицини не призначається, але це не означає, що він не міг призначатися лікарем вторинної медицини. Їй особисто відомо, що ОСОБА_6 лікувався також у іншій лікарні, хто купував йому ліки їй не відомо.

Свідок ОСОБА_10 , яка є сусідкою позивача та померлого ОСОБА_6 , у судовому засіданні пояснила, що вона працювала разом з останнім, його лікуванням займалася ОСОБА_1 , купувала в аптеці ліки, турбувалася про нього та доглядала. Чи допомагали відповідачі своєму батькові їй не відомо, не бачила, щоб вони приходили, лише онуки. Знає, що як тільки стало відомо позивачу про смерть чоловіка, то вона відразу за свої кошти придбавала речі необхідні для поховання.

Свідок ОСОБА_11 , яка є двоюрідною сестрою відповідачів, у судовому засіданні пояснила, що померлий був її рідним дядьком, з яким у неї були добрі стосунки. Після його смерті вона пропонувала позивачу кошти, але остання відмовилася, пояснила, що допомагає КП «Водоканал». Участі у лікуванні та похованні батька дівчата не приймали, хоча зі слів померлого, ще коли працював, він їм допомагав, давав ОСОБА_12 кошти на придбання квартири у м. Черкаси. Бюджет у померлого з позивачем був спільним.

Відповідач ОСОБА_1 у якості свідка у судовому засіданні суду пояснила, що у неї з чоловіком був спільний бюджет, кошти витрачали на ліки, харчування, одяг, сплачували послуги, купували подарунки онукам та дітям. Вона з чоловіком працювали та отримували пенсію. Лише за два-три роки до смерті чоловік за станом здоров`я свого припинив працювати. Пояснила, що роботодавцем померлого було сплачено та організовано поминальний обід в кафе «Сніжинка», витрати на який не було включено до стягнення з відповідачів. Дочки її чоловіка не телефонували та не цікавилися здоров`ям батька. Ліки, а саме препарат «Ксарелто», який було придбано дочкою ОСОБА_12 її чоловік не приймав, оскільки його дозування не відповідало призначенню.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.12.2017 (а.с.7) вбачається, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 23.12.2017 у Канівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №214.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 12.06.2018 (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Каневі Черкаської області.

З копії матеріалів спадкової справи (а.с.8-11) вбачається, що після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину за законом прийняли ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 на підтвердження понесення витрат на поховання чоловіка ОСОБА_6 надано суду наступні докази: товарні чеки №247 від 10.06.2018 та №75 від 11.06.2018 на придбання цукерок, печива та двох рушників; накладну б/н від 10.06.2018 на ім`я ОСОБА_1 за надання ритуальних послуг ПП ОСОБА_13 , а саме придбання товару, за що позивачем сплачено 3102,00 грн.; рахунок та Акт №176 від 11.06.2018 прийому-здачі по постачанню похоронних та суміжних послуг на суму 147,00 грн.; рахунок №5 від 07.06.2019 на поминальний обід на суму 3100 грн. та накладну від 19.07.2018 на поминки на суму 6315,00 грн., а також накладні №49 від 09.03.2019 на ім`я ОСОБА_1 на придбання комплекту пам`ятника на суму 18377 грн. та №49 від 09.03.2019 на ім`я ОСОБА_1 на придбання плитки, лавочки та будівельних матеріалів на їх встановлення на суму 9390 грн. (а.с.12-16).

З довідок КП «ЖЕК» про доходи №36 від 13.02.2019, №37 від 13.02.2019 (а.с.24), вбачається, що ОСОБА_1 за період з січня 2016 по грудень 2017 років працювала та отримувала заробітну плату.

З довідки КП «УВКГ» №62 від 12.02.2019 (а.с.25) вбачається, що ОСОБА_6 працював на даному підприємстві з 01.01.2008 та отримував заробітну плату. Звільнився з місця роботи з 30.09.2016.

Відповідно до ст. 1232 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Такі витрати можуть бути стягнені не більше як за три роки до його смерті.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

У позовній заяві позивачем ОСОБА_1 зазначено, що померлий ОСОБА_6 хворів з 2008 року та постійно потребував медичного лікування, на підтвердження чого надано суду виписки з медичної картки, історії хвороби (а.с.17-22). Належних доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на медичні препарати під час лікування ОСОБА_6 у період з 07.04.2017 на суму 3660,55 грн., з 17.01.-19.01.2018 на суму 2673,46 грн. та з 09.06.-10.06.2018 на суму 4590,03 грн. не надано, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрат на лікування спадкодавця.

Щодо стягнення витрат на поховання, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству;

намогильні споруди - пам`ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам`ять про померлих;

предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші);

ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести лише ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування місця поховання.

Отже, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов`язані спадкоємці у відповідності до ст. 1232 ЦК України, а відтак стягненню не підлягають, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення 9415 (3100+6315) грн. витрат на проведення поминальних обідів у рівних частках з відповідачів.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Верховного Суду (Другої судової палати) у постанові від 19 березня 2018 року по справі № 554/1793/15-ц.

Щодо інших витрат понесених позивачем на поховання спадкодавця, суду надано товарні чеки на придбання цукерок, печива, двох рушників; накладну за надання ритуальних послуг ПП ОСОБА_13 , рахунок та Акт прийому-здачі по постачанню похоронних та суміжних послуг (а.с.12,13).

У судовому засіданні та відзиві на позов, стороною відповідачів вказано, що вище вказані документи не є належними доказами, які б підтвердили здійснення розрахунку позивача за отримання нею похоронних послуг.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, належними є докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Відповідно до п.15 ч.1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 15) надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Порушення цього правила тягне за собою відповідальність, передбачену зазначеним законом, але не може бути підставою для застосування до порушника адміністративних чи фінансових санкцій, передбачених законодавством з питань оподаткування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що надані позивачем ОСОБА_1 накладні, розрахунок та Акт прийому-здачі по постачанню похоронних та суміжних послуг є належними розрахунковими документами.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для відшкодування відповідачами на користь позивача заявлених нею витрат на поховання за товарними чеками №247 від 10.06.2018 та №75 від 11.06.2018 на придбання печива, цукерок та двох рушників на загальну суму 1120 грн. (980+140), оскільки надані позивачем копії чеків не містять усіх обов`язкових реквізитів та доказів того, що дані предмети є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші), а також того, що ці об`єкти можна віднести до ритуальних, таких, що увічнюють пам`ять померлого.

Таким чином, виходячи із визначення понять поховання та предметів ритуальної належності, ритуальні послуги отримані позивачем у ПП ОСОБА_13 на суму 3102 грн. та у КП «Місто» на суму 147 грн. були використані з моменту смерті ОСОБА_6 до поміщення труни з його тілом у могилу, відтак відповідно до наведених норм права вказані витрати, пов`язані з придбанням та використовуванням цих виробів є розумними щодо їх кількості та призначення, а відтак підлягають відшкодуванню особі, яка понесла такі витрати, тобто позивачу.

Посилання представника відповідачів ОСОБА_5 на те, що витрати на встановлення пам`ятника або будь-якої намогильної споруди не відносяться до переліку ритуальних послуг суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що виконавець може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19 листопада 2003 року N193 затверджено:

1.1. Типове положення про ритуальну службу в Україні.

1.2. Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг.

1.3. Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення.

1.4. Порядок утримання кладовищ та інших місць поховань.

Зазначений наказ визначає необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання померлих та ритуального обслуговування населення в населених пунктах України.

Поховання тіла померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого, поховання здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого (далі - Замовник). Зазначені особи можуть доручити здійснення поховання у відповідності до чинного законодавства іншій фізичній чи юридичній особі на підставі письмового договору, істотними умовами якого є: найменування сторін; предмет договору; перелік послуг, їх вартість, особливості та терміни виконання; порядок розрахунків; права, обов`язки та відповідальність сторін; умови зміни або припинення дії договору; порядок вирішення спорів; дата і місце укладання договору.

Як встановлено у справі організацією поховання ОСОБА_6 займалася позивач ОСОБА_1 , що підтверджується накладними, рахунком та Актом прийому-здачі по постачанню послуг оформлених на її ім`я.

Витрати на встановлення надгробного комплексу на могилі ОСОБА_6 становлять 27767 грн., що підтверджуються накладними ПП ОСОБА_14 №49 від 09.03.2019 на ім`я ОСОБА_1 на комплект пам`ятника, плитки, лавочки та будівельних матеріалів на їх встановлення.

Однак, суд приходить до висновку про безпідставність включення до витрат на встановлення намогильної споруди вартості плитки, лавочки та будівельних матеріалів для їх укладки та встановлення (9390 грн.), оскільки ці об`єкти не можна віднести до ритуальних, а також таких, що увічнюють пам`ять померлого. Тому доведеними витратами на встановлення намогильної споруди- пам`ятника ОСОБА_6 є сума в розмірі 18377 грн.

Таким чином суд приходить до висновку, що розмір витрат понесених позивачем ОСОБА_1 на поховання її чоловіка ОСОБА_6 становить 21626 грн. (3102 грн. + 147,00 грн. + 18377 грн.).

У судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що 12.06.2018 позивачу ОСОБА_1 виплачено допомогу на поховання померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у сумі 8325,12 грн., сума недоотриманої пенсії ОСОБА_6 відсутня, що підтверджується інформацією з листа Канівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №110014/04-10 від 24.12.2019 (а.с.156).

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне суму витрат понесених позивачем на поховання спадкодавця у розмірі 21626 грн. зменшити на суму коштів виплаченої їй допомоги на поховання у розмірі 8325,12 грн., а тому до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає по 4433,63 грн. з кожної ((21626-8325,12)/3=4433,63).

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», визначено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування та поховання спадкодавця підлягає до часткового задоволення, та присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача витрати на поховання спадкодавця у розмірі по 4433,63 грн. з кожної.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір сплачено не було, оскільки вона є звільненою від цих витрат, що підтверджується посвідченням №604382 від 19.11.2018 (а.с.30).

Таким чином, оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме до стягнення на користь позивача присуджено по 4433,63 грн. з кожного відповідача, що становить по 12,42% від заявлених вимог (35707,34 грн.), то відповідно з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 95,44 грн. з кожної.

Сплату решти судового збору, а це 577,52 грн. необхідно віднести на рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До позовної заяви позивачем додано суду договір про надання правової допомоги №23 від 17.07.2019 (а.с.26), попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс (а.с.28) та акт прийому-передачі наданої правової допомоги від 22.07.2019 (а.с.27).

З наданого розрахунку правничої допомоги вбачається, що адвокатом Хорошун О.В. було надано правничі послуги на суму 8028,25 грн., які складаються з наступного:

- зустріч та консультація клієнта (30 хв.);

- вивчення наданих документів (30 хв.);

- вивчення законодавства та судової практики (60 хв.);

- вироблення та узгодження правової позиції (30 хв.);

- підготовка позовної заяви (240 хв.);

- підготовка клопотання про звільнення від сплати судового збору (30 хв.);

- підготовка клопотання про виклик свідків та витребування доказів (60 хв.), всього кількість витраченого часу адвокатом складає 480 хв.

Підписуючи Акт прийому-передачі наданої правової допомоги від 22.07.2019 (а.с.27) адвокат Хорошун О.В. та позивач ОСОБА_1 підтвердили надання правової допомоги належним чином, її повну оплату та відсутність будь-яких взаємних претензій з приводу її надання.

Вивчивши вище вказаний розрахунок, суд вважає за необхідне зазначити, що вартість наданих адвокатом послуг по справі №697/1869/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування та поховання, у розмірі 8028,25 грн. обраховано з розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», на день надання такої допомоги, за одну годину роботи адвоката, про що зазначено безпосередньо в самому договорі про надання правової допомоги №23 від 17.07.2019 (п.4.3 Договору).

Щодо твердження представника відповідачів адвоката Сашина Д.О. про ненадання належних доказів на підтвердження здійснення розрахунку з адвокатом за надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.

П.4.2 Договору про надання правової допомоги №23 від 17.07.2019 передбачено, що сторони даного договору погодили, що розмір гонорару буде визначено згідно розрахунків та оформлений Актом наданих послуг, на основі даних якого клієнт зобов`язаний буде перерахувати кошти, що становлять у сумі розмір гонорару та понесені адвокатом документально підтверджені оперативні витрати, на банківський рахунок, який буде визначено адвокатом у Акті наданих послуг. Таким чином, сторони в договорі погодили, що належне виконання послуг підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг.

У постанові Верховного Суду від 16.05.2019 по справі №823/2638/18 зроблено висновок про те, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.

Оскільки представником позивача доведено належними та допустимими доказами факт надання позивачу юридичних послуг на виконання договору, а тому у суду наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування понесених судових витрат.

Як вже зазначалося вище, судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесено 8023,25 грн. витрат на правничу допомогу. Оскільки позов позивача задоволено частково, то суд вважає, що вимоги в частині відшкодування судових витрат позивачу повинні бути задоволені пропорційно до задоволеної частини позову, а тому з відповідачів на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути по 996,48 грн. з кожної, що складає по 12,42% від задоволеної частини позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись Законом України «Про поховання та похоронну справу», ст. 1232 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 77, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування та поховання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на поховання спадкодавця ОСОБА_6 з кожної по 4433,63 (чотири тисячі тридцять три гривні 63 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу з кожної по 996,48 (дев`ятсот дев`яносто шість гривень 48 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір з кожної по 95,44 (дев`яносто п`ять гривень 44 коп.) грн.

Сплату судового збору у розмірі 577,52 грн. віднести на рахунок держави.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 25 лютого 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_6 .

Головуючий О . М . Льон