ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 661/3425/19-ц Головуючий в 1 інстанції Ведяшкіна Ю.В.
Номер провадження 22-ц/819/999/20 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Литвиненко В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 березня 2020 року у складі судді Ведяшкіної Ю.В. у справі за позовомАкціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И Л А :

23 липня 2019р. Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що на підставі кредитного договору, укладеного 10.06.2013р. ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 185 288 грн на купівлю транспортного засобу HYUNDAI Elantra 2012 року випуску державний номер НОМЕР_1 за встановленими договором умовами щодо сплати коштів за користування кредитом 23,99% річних та строком повернення коштів до 10.06.2020р., шляхом внесення щомісячних ануїтентних платежів згідно графіку до 10 числа поточного місяця.

Оскільки позичальник порушив умови кредитного договору щодо своєчасного внесення кредиту, останній платіж здійснив 10.07.2013р., а тому станом на 4.07.2019р. має заборгованість розмірі 448 905,13 грн, яка підлягає стягненню із позичальника ОСОБА_1 .

У забезпечення виконання основного зобов`язання між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір застави від 2.07.2013р., за умовами якого останній передав у заставу Банку належний заставодавцеві автомобіль HYUNDAI Elantra 2012 року випуску державний номер НОМЕР_1 .

Оскільки ОСОБА_1 продав вказаний автомобіль ОСОБА_2 , але про таке відчуження не повідомив заставодержателя, АТ «Ідея Банк», а тому позивач, із врахуванням поданої 25.02.2019р. заяви про зміну позовних вимог, остаточно просив: стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 448 905,13 грн, вилучити у ОСОБА_2 транспортний засіб, що є предметом застави автомобіль HYUNDAI Elantra 2012 року випуску державний номер НОМЕР_2 . В рахунок погашення основаного зобов`язання на користь АТ «Ідея Банк» у сумі 448 905,13 грн. звернути стягнення на предмет застави, автомобіль HYUNDAI Elantra 2012 року випуску державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , шляхом реалізації на публічних торгах в порядку виконавчого провадження, за ціною, визначеною за результатами таких торгів. Стягнути із відповідачів понесені витрати на оплату судового збору 6733,58 грн.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 27.03.2020р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що останній платіж на кредитним договором позичальник ОСОБА_1 здійснив 10 липня 2013р., право вимоги у кредитора виникло із 10.08.2013р., проте позов про стягнення із боржника суми боргу, розрахованої станом на 04.07.2019р. у розмірі 448 905,13грн, поданий Банком 23.07.2019р. поза межами строку позовної давності, перебіг якого почався 10.08.2013р, про застосування якого просив відповідач, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі АТ «Ідея Банк», просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки суд допустив неправильне застосування норм матеріального права щодо застосування строку позовної давності, а саме ст. 264 ЦК України та не врахував, що п.9 кредитного договору сторони встановили строк позовної давності п`ять років. Останній платіж позичальник здійснив 10.07.2013р.

Вперше позовна вимога ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави для погашення кредитного зобов`язання заявлена Банком 3.12.2015р., а тому вважає, що згідно ст. 264 ЦК України строк позовної давності перервався із моменту подання вказаного позову, 3.12.2015р. та завершується 3.12.2020р. з врахування умов договору (5 років), позивач має право на стягнення заборгованих сум у межах визначеного договором строку позовної давності.

Враховуючи, що кредитне зобов`язання не припинено, сплив строку позовної давності до ряду щомісячних платежів не настав, тому Банк продовжує нараховувати проценти за користування кредитом, що є підставою для задоволення позовних вимог у цій частині виходячи із суми заборгованості, визначеної Банком на 04.07.2019р., час звернення із цими вимогами до суду.

Крім того, вважає помилковим висновок суду щодо відмови у задоволенні решти вимог, заявлених до ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу, що є предметом застави, оскільки його відчуження заставодавцем ОСОБА_1 здійснено під час дії зареєстрованого обмеження на предмет застави та без згоди заставодержателя, а тому застава зберігається і для нового власника, який в суді першої інстанції вимог про застосування строку позовної давності не заявляв.

Позивач дізнався про порушення своїх прав 26.07.2016р. після отримання постанови Новокаховського міського відділу ДВС про повернення виконавчого листа, виданого у справі № 661/4832/15-ц через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, тоді як позовні вимоги до нового власника заявлені в межах строку позовної давності, 18.07.2019р., що є підставою для задоволення вимог про звернення стягнення на предмет застави та його вилучення у ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги, оскільки для застосування судом строку позовної давності для позовних вимог достатньо було і поданої відповідної заяви сторони у спорі, ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає правильним висновки суду щодо застосування строку позовної давності до вимог про стягнення кредитної заборгованості, перебіг якого починається із часу порушення сплати чергового місячного платежу 10.08.2013р. Крім того, заочним рішенням Новокаховського районного суду Херсонської області від 21.01.2016р. вирішено спір щодо всіх боргових зобов`язань позичальника та звернуто стягнення на предмет застави для погашення суми заборгованості, встановленої цим рішенням. Однак, повторно позов подано 18 липня 2019р. із такою ж вимогою про звернення стягнення на предмет застави.

Крім того, вважає, що позивач із 26.07.2016р був обізнаний про відчуження предмету застави та звернувся 23.05.2018р. із заявою про зміну обтяження. 18.07.2019р. зареєстровано звернення стягнення на предмет застави, а тому вважає, що суд вірно застосував строк позовної давності до такої позовної вимоги Банку.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені наступні обставини.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджено наявними у справі письмовими доказами, що 10 червня 2013р.на підставі кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит 185 288 грн на купівлю транспортного засобу HYUNDAI Elantra 2012 року випуску державний номер НОМЕР_1 . Сторонами погоджені умови кредитування щодо сплати коштів за користування кредитом 23,99% річних та кінцевим строком повернення кредиту до 10.06.2020р., шляхом внесення щомісячних ануїтентних платежів в розмірі 4570,96 грн згідно графіку до 10 числа поточного місяця. Також сторони встановили право Банку вимагати від позичальника достроково повернути кредит у разі настання умов, зазначених у п. а параграфу п`ятому договору, зокрема у випадку відчуження та іншого розпорядження транспортним засобом, що є предметом застави без згоди Банку та у разі прострочення чергового ануїтетного платежу (його частини) більше ніж на один календарний місяць. У п.9 параграфу 10 кредитного договору, сторони погодили тривалість строку позовної давності - п`ять років. (а.с. 13-23).

У забезпечення виконання кредитного зобов`язання, тими ж сторонами укладений договір застави від 2.07.2013р., згідно якого ОСОБА_1 передав у заставу належний йому автомобіль HYUNDAI Elantra 2012 року випуску державний номер НОМЕР_1 .

Реєстрація обтяження предмета застави здійснена 4.07.2013р. (а.с.31-37).

Умовами вказаного договору застави сторони визначили, що предмет застави залишається у користуванні заставодавця, однак останній може здійснювати відчуження заставленого майна тільки за письмовою згодою заставодержателя (параграф 2 п.2.3 договору застави). У п.5 параграфу 5 договору застави встановлено, що сам по собі факт звернення стягнення на предмет застави не припиняє основного зобов`язання.

Договір застави набуває чинності із моменту його підписання і нотаріального посвідчення і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за кредитним договором.(параграф 6).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ним.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання (ст. 629 ЦК України).

Суд першої інстанції встановив і визнано сторонами, що позичальник порушив кредитні зобов`язання, щомісячні платежі за встановленим графіком не сплачував, а тому із 10.08.2013р. у Банка виникло право вимоги дострокового повернення кредиту.

3.12.2015р. АТ «Ідея Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно для дострокового погашення кредитної заборгованості, розрахованої станом на час звернення Банку за судовим захистом у розмірі 288 463грн.

За результатом розгляду цих позовних вимог постановлено заочне рішення Новокаховського районного суду Херсонської області від 21.01.2016р., згідно якого звернуто стягнення на транспортний засіб, що є предметом застави, автомобіль HYUNDAI Elantra 2012 року випуску державний номер НОМЕР_1 , належний заставодавцеві ОСОБА_1 для погашення заборгованості за його ж кредитним зобов`язанням згідно договору № 910.22864 від 10.06.2013р., в сумі 288 463,57 грн, яка складається із тіла кредиту 184 370,51грн та відсотків за користування ним -104 093,06 грн.

Вказане судове рішення набрало законної сили 21.02.2016р, а тому встановлений ним факт зміни Банком строку повного виконання основного зобов`язання та розміру заборгованості, що виникла на час настання строку повернення кредиту достроково, визначається датою звернення Банку із вказаним позовом до суду, 3.12.2015р., що в силу ч.5 ст. 82 ЦПК України не потребує доведенню у справі, яка розглядається.

Вказаним судовим рішенням також встановлено, що станом на час звернення із позовом Кредитор визначив суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 288 463,57 грн, із яких: 184 370,51грн - тіло кредиту та 104 093,06 грн - відсотки за весь час користування ним до дня зміни строку виконання основного зобов`язання.

За визначенням ст. 256 ЦК позовна давність - це строк захисту порушених прав у формі пред`явлення позову. Необхідною умовою реалізації такого права є виникнення права на позов, що реалізується шляхом пред`явлення позову і розгляду його судом, а також наявністю права на отримання судового захисту та задоволення заявлених вимог.

Це строк, в межах якого особа може звернутися до суду із захистом порушеного права. Позовна давність обчислюється за загальними правилами цивільно-правових строків, перебіг яких розпочинається від дня, коли особа дізналась або могла довідатись про порушення свого права чи про особу, яка його порушила.( ч.1ст.261 ЦК ).

Загальний строк позовної давності згідно ст. 257 ЦК - три роки, який у відповідності до ч.1 ст. 259 цього Кодексу може бути збільшений за домовленістю сторін.

Як вбачається зі змісту укладеного сторонами у письмовій формі кредитного договору (п.9) сторони домовились про збільшення строку позовної давності та встановили його тривалість п`ять років.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної дати або настання події, з якою пов`язано її початок ( ст. 253 ЦК).

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставлене майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК).

Як зазначалось вище, позичальник припинив виконувати свої зобов`язання із 10.08.2013р. Банк змінив строк виконання зобов`язання та визначив суму боргу, що підлягає поверненню за рахунок предмета застави достроково.

Враховуючи наведені норми матеріального права, а також настання строку повернення кредиту 3.12.2015р. із визначенням Банком на цю дату суми залишку кредиту та відсотків за весь час користування ним протягом строку кредитування слід дійти висновку, що відлік строку позовної давності для вимог щодо виконання основного зобов`язання шляхом стягнення коштів із позичальника розпочався із 3.12.2015р., з часу звернення із позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Апеляційний суд наголошує, що обрання способу захисту порушених прав кредитодавця АТ «Ідея Банк» у спірних правовідносинах належить виключно позивачу, як стороні, права якої підлягають відновленню чи то способом звернення стягнення на заставлене майно, чи то звернення із позовними вимогами до позичальника про стягнення заборгованих сум.

Своїм правом на звернення стягнення на предмет застави позивач вже скористався та 3.12.2015р заявив такий позов до ОСОБА_1 , однак вимогу про стягнення кредитної заборгованості Банк заявив вперше 18.07.2019р. (дата направлення позовної заяви через відділення поштового зв`язку, а.с.52) .

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ч.2 ст. 1050 ЦК України. У випадку прострочення чергової частини платежу, Банк має право вимагати дострокового повернення частини кредиту що залишилась та сплати процентів, належних йому за цим договором згідно ст. 1048 ЦК.

Перебіг позовної давності за вимогами Банку, які випливають із порушення позичальником графіка погашення кредиту починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення, а саме із 10.08.2013 року.

Оскільки сторони визначили, що строк позовної давності за основним зобов`язанням становить п`ять років, а ОСОБА_1 просив суд застосувати строк позовної давності, слід дійти висновку, що право Банку на стягнення щомісячних платежів виникло із часу порушення позичальником основного зобов`язання 10.08.2013р.

Проте, Банком позов про стягнення заборгованості заявлено лише 18.07.2019р. Заявлена вимога щодо стягнення щомісячних платежів за графіком погашення у період із 10.08.2013. по 18.07.2014р. у розмірі 54 851,52 грн, (із яких: тіло кредиту 11841,81 грн та 43009,71 відсотки за користування ним), заявлена поза межами встановленого договором п`ятирічного строку позовної давності, а тому задоволенню не підлягає з врахуванням ч.4 ст. 267 ЦК України.

Необґрунтованими є посилання Банку про переривання строку позовної давності, оскільки відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг цього строку переривається вчиненням зобов`язаною особою дій, що свідчать про визнання нею боргу, проте факт подання позову Банком про звернення стягнення на заставлене майно не свідчить про визнання позичальником свого боргу поза межами строку позовної давності.

Крім того, апеляційний суд також звертає увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після визначеного кредитним договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення вимоги згідно ч.2 ст. 1050 ЦК.

У спірних правовідносинах строк кредитування змінений внаслідок пред`явлення вимоги Банком 3.12.2015р., отже вимоги про стягнення нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом поза межами цього строку у сумі 160 441,56 грн. задоволенню не підлягають. Права та інтереси Банку після цієї дати забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання, проте таких вимог позивач у даній справі не заявляв.

Такі висновки узгоджуються із усталеною практикою та правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519,12 та від 4.07.2018р. № 310/11534/13-ц.

Крім того, заочним рішенням Новокаховського районного суду Херсонської області від 21.01.2016р., яке набрало чинності 21.02.2016р., постановлено: вилучити у ОСОБА_1 транспортний засіб, що є предметом застави, автомобіль HYUNDAI Elantra 2012 року випуску державний номер НОМЕР_1 належний заставодавцеві ОСОБА_1 та звернути на нього стягнення шляхом продажу цього автомобіля АТ "Ідея Банк" за ціною не нижче ринкової.

Вказане судове рішення в частині вилучення у ОСОБА_1 транспортного засобу звернуто до примусового виконання за виконавчим листом, виданим 15.02.2016р. Проте, останній повернуто стягувачу на підставі постанови державного виконавця Новокаховського міського ВДВС ГТУ юстиції у Херсонській області від 30.06.2016р. з підстав п.6 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», через відсутність у боржника вказаного майна.

Про зазначені обставини стягувачу АТ «Ідея Банк», стало відомо з часу отримання вказаного документу 26.07.2016р. (а.с.169-171).

За умовами договору застави від 2.07.2013р., у забезпечення виконання основного зобов`язання ОСОБА_1 передав Банку у заставу належний заставодавцеві автомобіль HYUNDAI Elantra 2012 року випуску державний номер НОМЕР_1 . Реєстрація обтяження предмета застави здійснена 4.07.2013р. ( а.с.31-37).

Умовами вказаного договору застави сторони визначили, що предмет застави залишається у користуванні заставодавця, однак останній може здійснювати відчуження заставленого майна тільки за письмовою згодою заставодежателя (параграф 2 п.2.3 договору застави).

Права останнього врегульовані Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» № 1255-1У, який діє із 1.01.2004р та застосовується у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, де ч.2 ст.9 встановлено, у разі відчуження предмета застави боржником він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно ст.13 цього Закону. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

В ході розгляду справи позивач стверджував, що ОСОБА_1 не повідомляв Банк про відчуження транспортного засобу та своєї згоди на такі дії заставодержатель не давав. Ці обставини не були заперечені відповідачами.

Судом встановлено і підтверджено письмовими доказами, що предмет застави, автомобіль HYUNDAI Elantra 2012 року випуску державний номер НОМЕР_1 ., що належав ОСОБА_1 згідно довідки-рахунку №ААВ102148 від 30.07.2013р. переданий ОСОБА_2 , право власності якого і зміна державного номерного знаку на державний номер НОМЕР_3 зареєстровано 2.08.2013р. (а.с.137).

Зазначене відчуження предмету застави здійснено заставодавцем під час дії обтяжень заставленого майна, яке зареєстровано 4.07.2013р. за відсутності письмової згоди заставодержателя, ПАТ «Ідея Банк».

На підставі заяви обтяжувача 18.07.2019р. зареєстрована зміна обтяження та звернення стягнення на предмет застави ( а.с.38-42).

Отже, у відповідності до положень ч.1 ст.27 Закону України «Про заставу» від 2.10.1992р № 2654-Х11 та ч.2 ст.9 Закону України № 1255 1У зареєстроване обтяження зберігає силу і до нового власника, ОСОБА_2 .

Враховуючи викладені обставини, а також ту обставину, що позивач 26.07.2016р. отримав постанову органу примусового виконання про повернення виконавчого листа через відсутність майна у заставодавця ОСОБА_1 та невиконання рішення суду від 21.01.2016р. в частині вилучення транспортного засобу і передання його в управління стягувачу, повернення стягувачу виконавчого листа без виконання було достатньою і необхідною підставою для АТ «Ідея Банк» для встановлення особи нового власника спірного транспортного засобу, а тому початок перебігу строку позовної давності для захисту прав заставодержателя шляхом звернення із вимогами до нового власника, починається із часу, коли позивач отримав таке повідомлення 26.07.2016р.

У даному випадку, з врахуванням приписів ст.257 ЦК України та умов договору застави, строк позовної давності для захисту прав стягувача становить три роки, із позовом з вимогами до нового власника ОСОБА_2 позивач звернувся 18.07.2019р. в межах зазначеного строку позовної давності, а тому висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності для вимоги про звернення стягнення на автомобіль та його вилучення у нового власника ОСОБА_2 суперечать наведеним фактичним обставинам справи та вказаним нормам законодавства.

Частиною першою статті десятої Закону України № 1255 1У встановлено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно ст. 388 ЦК України за умови відсутності у Державному реєстрі обтяжень цього рухомого майна.

У справі, що розглядається встановлено, що станом на час придбання ОСОБА_2 за відплатним договором, обтяження предмету застави, транспортний засіб, було зареєстровано 4.07.2013р у встановленому порядку. Згода заставодержателя АТ «Ідея Банк» на відчуження предмету застави станом на час укладання письмового договору купівлі продажу від 30.07.2013. отримана не була, ОСОБА_1 не повідомив Банк про відчуження заставленого майна, що свідчить про відсутність у продавця права продажу предмета застави без згоди заставодержателя.

Таким чином, придбаний ОСОБА_2 транспортний засіб, що є предметом застави, може бути витребуваний у добросовісного набувача за вимогою позивача, права якого як заставодавця підлягають судовому захисту шляхом звернення стягнення на предмет застави згідно ст. 20 Закону «Про заставу», ст.25 Закону України № 1255 1У та п. 2 параграф 5 договору застави за вибором заставодержателя, у тому числі і за рішенням суду шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Суд першої інстанції наведені фактичні обставини не врахував, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам на їх підтвердження, а тому дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні позовних вимог із підстав пропуску позивачем строку позовної давності, а тому рішення суду належить скасувати і постановити нове з підстав, наведених у мотивувальній частині.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України компенсації підлягають витрати на оплату позивачем судового збору у розмірі, пропорційному задоволеній частині позовних вимог (52%), що становить суму 8 754 грн. від фактично сплачених при поданні позову та апеляційної скарги.(6733,58+10100,37)

На підставі викладеного, ст. 58,9; ч.1 та ч.2 ст.590; ч.1,2 ст. 591 ЦК України; ст. 20, ст. 27 Закону України «Про заставу»; ст. 9,10, 24,25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» № 1255-1У, керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» задовольнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 березня 2020 року скасувати і постановити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.

Стягнути на користь АТ «Ідея Банк» із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 910.22864 від 10 червня 2013р у розмірі 233 612,05 грн, із яких: тіло кредиту- 172 528,71 грн; проценти за користування кредитом 61083 грн., а також стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі пропорційному задоволеній частині вимог 8754 грн.

Для виконання основного зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 910.22864 від 10 червня 2013р у розмірі 233 612,05 грн, звернути стягнення на предмет застави, автомобіль HYUNDAI Elantra 2012 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_3 ., що належить ОСОБА_2 , шляхом реалізації його на публічних торгах в порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів.

Вилучити у ОСОБА_2 предмет застави автомобіль HYUNDAI Elantra 2012 року випуску державний номер НОМЕР_3 та передати його АТ «Ідея Банк» на період реалізації.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _______________ Н.В. Орловська

Судді _______________ О.В. Кутурланова

______________ В.В. Майданік