Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2020 Справа №607/26636/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого В.М. Братасюка

за участі секретаря Т.І. Созанської

позивачки Шимерда Н.І., її представника ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в загальному провадженні позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення завданої шкоди , -

в с т а н о в и в :

На розгляді суду перебуває позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення завданої шкоди. На обґрунтування позову позивача посилається на ту обставину, що винними діями відповідача її майну завдано матеріальну та моральну шкоду в розмірі 289 526, 30 гривень, а саме: з вини відповідача було знищено належний позивачці автомобіль Фіат Дукато, 1996 р.в., та інше мано позивачки, котре знаходилося всередині автомобіля.

Добровільно відповідач не бажає шкоду відшкодовувати, а тому лише в судовому порядку позивачка може захистити цивільне право.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просять задовольнити вимогу у повному обсязі.

Відповідач забезпечив явку повноважного представника, котрий позов заперечив за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши докази, Судом встановлено наступні обставини справи.

Чоловік Позивача ОСОБА_5 15.10.2018 року, близько 15:40 год. приїхав автомобілем марки «Фіат Дукато» 1996 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 в гаражний кооператив «Супутник», що по вул. С. Будного 2А м. Тернопіль до належного відповідачу ОСОБА_4 гаража, з метою ремонт амортизатора (задня права сторона) виникла необхідність проведення зварювальних ремонтних робіт в автомобілі.

Власником зазначеного автомобіля є позивач - ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 09.11.2012 року, що співпадає з номерним знаком кузова автомобіля (фото № 5) та даними у полісі страхування.

Під час ремонтних робіт відповідач ОСОБА_4 використовував електрозварку, припустився порушення правил пожежної безпеки, наслідком сталося спочатку задимлення а потім і безпосереднє займання автомобіля. Автомобіль вигорів повністю, що стверджується приєднаними до позовної заяви доказами - фото №2-4, 6, 8-10, 12, та ремонту не підлягає.

Згідно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи №2394/18 від 07.12.2018 року, вартість матеріального збитку завданого позивачу становить 82 850,00 (вісімдесят дві тисячі вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Факт виконання Відповідачем робіт із застосуванням електрозварювального апарату підтверджується фото № 4 на якому висвітлено, що заднє праве колесо автомобіля відбортоване, а авто прихилене на саморобну стійку та даними приєднаного до позовної заяви з Акта про пожежу від 15.10.2018 року (арк.. справи 31), поясненнями ОСОБА_5 .

Згідно Акта про пожежу від 15.10.2018 року складеним інспектором ТМВ УДСНС України в Тернопільській області Скірським А. В. встановлено, що ймовірно причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки при проведенні електрозварювальних робіт.

В гаражному приміщені, у якому Відповідач безпосередньо проводив роботи з ремонту авто, були відсутні елементарні засоби для гасіння пожежі, а тому своєчасно ліквідувати пожежу при її виникнення було неможливо. Крім цього, як вбачається з доданих до позовної заяви фотографій, частково згорів ще один автомобіль.

Окремо про факт виникнення пожежі з вини відповідача, внаслідок недотримання останнім правил пожежної безпеки під час проведення зварювальних робіт, показав допитаний в судовому засіданні свідок працівник СНС ОСОБА_6 , котрий складав означений вище Акт про пожежу.

Останній окремо показав, що відповідач ОСОБА_4 на місці події визнав провину в порушенні правил пожежної безпеки та причині пожежі, про що надавав особисті усні пояснення та підписав Акт.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом», Суд вважає доведеним позивачем належними, допустимими та достатніми доказами факту заподіяння їй матеріальної шкоди знищенням належного позивачці автомобіля з вини відповідача, розмір котрої дорівнює вартості матеріального збитку, визначного експертом в сумі 82 850,00 (вісімдесят дві тисячі вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок), котрі підлягають до стягнення.

Поряд з тим в Суду наявні достатні підстави вважати недоведеною та відмовити у вимозі позивачки про стягнення з відповідача суму 138 489, 90 гривень вартості майна, згідно переліку від 02.08.2019 року (арк.. справи 98-101), котре, за твердженням позивачки, перебувало в автомобілі і також було знищене пожежею, оскільки стороною позивача не надано суду достатніх доказів для переконання, що дійсно саме згадане в позові і переліку майно знаходилося в автівці, й окремо Суд зазначає, що з наданих позивачкою копій накладних та чеків (арк. справи 42-66) неможливо встановити власника речей.

Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача 110 000 гривень завданої моральної шкоди, котра полягає у погіршенні її стану здоров`я, хвилюванні, порушенні нормальних життєвих стосунків з оточуючими людьми, Суд наголошує таке.

Згідно з приписами ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає: а) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; б) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; в) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; г) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК).

З наведених положень можна зробити висновок, що моральна шкода - це фізичні або душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю (ч. 1 ст. 1167 ЦК), якими порушуються її особисті немайнові права або які посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Крім цього, відповідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Згідно роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Право власності є одним з основоположних прав буття людини. Для Суду є цілком очевидним, що власник за визначенням відчуває моральні страждання в разі пошкодження або знищення його майна, в разі коли особа - заподіювач шкоди, в будь який спосіб намагається уникнути відповідальності та відмовляється компенсувати власнику його втрати, а тому моральні страждання позивачки Суд оцінює в 4000 гривень, котрі підлягають до стягнення з відповідача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

До позовної заяви представником позивача приєднано акт приймання передачі наданих послуг № 11 до Договору про надання юридичних послуг з представництва інтересів в суді з докладним розрахунком часу, витраченого для надання правової допомоги та сплаченої позивачкою відповідачу суми послуг в розмірі 4500 гривень.

Новою редакцією ЦПК (частиною 2 статті 137) встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Разом з тим, згідно ч.4 ст 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на наведене, з врахуванням складності справи, поведінки учасників, обсягу виконаних робіт, принципу пропорційності та розумності, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим 3000 гривень сплачених позивачкою експерту для встановлення розміру вартості збитку, завданого знищенням автомобіля, до стягнення в порядку розподілу судових витрати не підлягають, оскільки означена сума не відноситься до жодного виду судових витрат, визначених ч.3 ст. 133 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263, 265 ЦПК України, Суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 82 850 гривень завданої матеріальної шкоди та 4000 гривень завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 840, 80 гривень судового збору в дохід держави, та 3000 гривень витрат на професійну правничу допомогу - на користь ОСОБА_3 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту , якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складання повного тексту. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач ОСОБА_3 АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_4 АДРЕСА_2

Головуючий суддяВ. М. Братасюк