Справа № 503/659/20
Провадження № 2/503/409/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюк Б.С.,

при секретарі Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, третя особа: Кодимська районна державна нотаріальна контора Одеської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , з яким він проживав на час відкриття спадщини. Після його смерті залишилась спадщина. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 і вважає, що прийняв спадщину після померлого за фактом спільного проживання, однак нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини. В зв`язку з викладеним позивач просив встановити факт його спільного проживання разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на спадкове майно.

В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судове повідомлення вручене належним чином.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 03.05.2008 року виконавчим комітетом Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї ( ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Із довідки Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області №53 від 20.01.2020 року встановлено, що позивач проживав разом із ОСОБА_2 до дня його смерті.

Таким чином, позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому позов в частині встановлення факту спільного проживання підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто чинне законодавство розмежовує поняття здійснення права на спадкування та оформлення права на спадщину, і обов`язковою умовою для одержання свідоцтва про право на спадщину є прийняття спадщини.

Однак, з матеріалів справи, зокрема із повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори №475/01-16 від 04.06.2020 року встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємці в держнотконтору не зверталися, спадкова справа не заводилась, а тому позов в частині визнання права власності на спадкове майно є передчасним та такими, що задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, третя особа: Кодимська районна державна нотаріальна контора Одеської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеської апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Б.С. Сердюк