ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м.Херсон

Номер справи: 653/3945/19

Номер провадження: 22-ц/819/1275/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря Кутузової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Крапівіної О.П. від 02 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новоолексіївської госпрозрахункової житлово-ремонтно-будівельної дільниці про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що в 2000 році він разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 вселились в гуртожиток в будинку АДРЕСА_1 , ще до його реконструкції на підставі клопотань адміністрації та профспілкового комітету Новоолексіївського консервного заводу, а також Новоолексіївського відділу культури.

Рішенням виконавчого комітету Новоолексіївської селищної ради від 18.02.2004 року № 23 право власності на вказаний житловий будинок (гуртожиток) перейшло Новоолексіївській госпрозрахунковій житловій ремонтно-будівельній дільниці, з якою 10.04.2004 року ОСОБА_1 укладено договір найму на житлові приміщення в гуртожитку та видано ордер на право проживання в них. В подальшому договори найму переукладались та подовжувались. У листопаді 2007 року гуртожитку було надано статус будинку відомчого житлового фонду.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2012 року визнано незаконною відмову Новоолексіївської госпрозрахункової житлово ремонтно-будівельної дільниці на приватизацію частини квартири АДРЕСА_2 та зобов`язано постановити рішення про передачу у власність частини квартири ОСОБА_1 і членам його сім`ї по 1,5 кв.м. кожному та додатково 10 кв.м. на сім`ю. Проте, до теперішнього часу рішення суду не виконано.

Позивач вказав, що оскільки він проживав разом із сім`єю у зазначеній квартирі з 2000 року та з квітня 2018 року проживає в ній один, іншого житла не має, тому вважає, що має право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю.

Зазначивши, що він добросовісно заволодів майном, продовжує ним відкрито, безперервно володіти, на підставі ст. 328, 344 ЦК України позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 02 липня 2020 року, з урахуванням внесених ухвалою від 28 серпня 2020 року виправлень, позов ОСОБА_1 до Новоолексіївської госпрозрахункової житлово-ремонтно-будівельної дільниці про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Новоолексіївська госпрозрахункова житлово-ремонтно-будівельна дільниця просить залишити рішення суду без змін та просить взяти до уваги, що у 2000 році ОСОБА_1 проживав у гуртожитку Новоолексіївської госпрозрахункової житлово-ремонтно-будівельної дільниці на загальних умовах і займав одну кімнату на третьому поверсі та 30.06.2001 року виселений. Станом на 10.04.2004 року у гуртожитку Новоолексіївської ГЖРБД квартир не було, а були кімнати. Договір на проживання позивача у гуртожитку Новоолексіївської ГЖРБД від 10.04.2004 року укладений на один рік до 10.04.2005 року. 30.09.2013 року укладений договір оренди квартири АДРЕСА_3 з 01.10.2013 року до 31.05.2016 року без права продовження строку оренди, з помісячною сплатою орендної плати Розділом 7 договору саме на орендаря ( ОСОБА_1 ) покладений обов`язок здійснити приватизацію частини квартири, яка орендується. В порушення вимог вищезазначеного договору орендар ОСОБА_1 жодного разу не сплатив орендну плату, не здійснив жодного кроку щодо виконання рішення суду по приватизації частини квартири та після закінчення строку оренди не звільнив квартиру, в результаті чого рішенням суду у справі 653/3711/16-ц ОСОБА_1 зобов`язано усунути перешкоди в користуванні квартирою № 5 Новоолексіївської ГЖРБД шляхом виселення (копію договору оренди квартири ГЖРБД № 5 від 30.09.2013 року та копію виконавчого листа від 18.09.2019 року додано). ОСОБА_1 мешкає у власній приватизованій ним 4-кімнатній квартирі (копію свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_4 додано).

В ході апеляційного розгляду адвокати Мороз С.В. та Забудська О.О., які діють від імені та в інтересах ОСОБА_1 , підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Представник Новоолексіївської госпрозрахункової житлово-ремонтно-будівельної дільниці Алексеєнко В.П. підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просить її задовольнити.

В наступне судове засідання представники сторін в судове засідання не з`явились.

Адвокат Мороз С.В. подав заяву про розгляд справи без його участі, а також без участі ОСОБА_1 та іншого його представника адвоката Забудської О.О. Апеляційну скаргу підтримав, просить задовольнити.

Начальник Новоолексіївської госпрозрахункової житлово-ремонтно-будівельної дільниці Громада І.І. подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.ч.1,4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.п. 9,10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , останній з 20.11.2003 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21-22).

Згідно договору оренди № 3 від 10.04.2004 року, Новоолексіївською ГЖРБД та ОСОБА_1 , останній орендував житлове приміщення в гуртожитку будинку АДРЕСА_1 . Строк дії договору оренди до 10.05.2005 року (а.с. 5, 79).

10.04.2004 року Новоолексіївською госпрозрахунковою житловою ремонтно-будівельною дільницею (далі Новоолексіївська ГЖРБД) на підставі рішення адміністрації Новоолексіївської ГЖРБД та договору найму № 3 від 10.04.2004 року видано ордер № 3 на право заняття ОСОБА_4 та його сім`єю на житлової площі в будинку (гуртожитку) АДРЕСА_1 (а.с.4).

Згідно копії свідоцтва про право власності від 26.11.2007 року Новоолексіївська госпрозрахункова житлова ремонтно-будівельна дільниця є власником будинку АДРЕСА_1 , форма власності загальнодержавна (а.с.18).

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області 26.12.2012 року у цивільній справі № 2107/3662/2012 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Новоолексіївської госпрозрахункової житлово-будівельної дільниці, третя особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Форт», про визнання неправомірною відмову в приватизації квартири, - задоволено. Визнано незаконною відмову Новоолексіївської госпрозрахункової житлово ремонтно-будівельної дільниці на приватизацію частини квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 1,5 м.кв. кожним та додатково 10 кв.м. на сім`ю. Зобов`язано Новоолексіївську госпрозрахункову житлово ремонтно-будівельну дільницю постановити рішення про передачу у власність частини квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 1,5 м.кв. кожним та додатково 10кв.м. на сім`ю (а.с. 15-17).

Відповідно до договору № 5 від 30.09.2013 року, укладеного Новоолексіївською ГЖРБД та ОСОБА_1 , останній прийняв в оренду двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Строк дії оренди з 01.10.2013 року до 31.05.2016 року без права продовження строку оренди (а.с. 6-7, 81).

Згідно наданої в ході апеляційного розгляду копії виконавчого листа на виконання рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 13 травня 2017 року у справі № 653/3711/16-ц позов Новоолексіївської госпрозрахункової житлово ремонтно- будівельної дільниці до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,- задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні Новоолексіївською госпрозрахунковою житловою ремонтно-будівельною дільницею квартирою АДРЕСА_2 шляхом виселення (а.с. 82).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.06.1993 року ОСОБА_1 разом з членами сім`ї є співвласником в результаті приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 84).

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Такі правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладено в постанові від 14 травня 2019 року (справа № 910/17274/17).

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначене, з договорів оренди вбачається, що позивач користувався спірним майном як орендар та майно йому було передано у користування, а не у власність. Окрім того, чинним рішенням у справі № 653/3711/16-ц від 13.05.2017 року про усунення перешкод шляхом виселення з квартири АДРЕСА_2 , встановлено, що ОСОБА_1 займає квартиру безпідставно, оскільки на час розгляду справи договірних або будь-яких інших відносин щодо користування спірною квартирою не існує. Отже, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності правових підстав щодо володіння спірним нерухомим майном та існування сукупності підстав для набуття ним права власності за набувальною давністю.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом не надано належної оцінки рішенню Генічеського районного суду Херсонської області 26.12.2012 року у цивільній справі № 2107/3662/2012, яким зобов`язано Новоолексіївську ГЖРБД постановити рішення про передачу у власність частини квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_1 та членам його сім`ї - до уваги судовою колегією не приймаються, оскільки вказане рішення суду не є підставою для визнання права власності за набувальною давністю та не впливає на правильність вирішення даного спору.

Доводи скаржника про набуття ним на підставі ст. 344 ЦК України права власності на спірне майно, оскільки він користувався та володів цим майном як власник, а не користувач, оскільки строк дії договору найму від 10.04.2004 року закінчився у 2007 році та в зв`язку з тим, що він продовжував користуватись квартирою є підстави для набувальної давності, - позбавлені правового обґрунтування та не приймаються до уваги. Так, в матеріалах справи міститься договір оренди спірної квартири від 20.09.2013 року зі строком дії до 31.05.2016 року. Посилання ОСОБА_4 на те, що вказаний договір не виконувався та його існування не тягне правових наслідків, - безпідставні, оскільки відомостей про визнання недійсним або неукладеним цього договору позивачем не надано, а судом не встановлено. Окрім того, згідно чинного рішення суду у справі № 653/3711/16-ц встановлено обставини щодо втрати ОСОБА_1 права користування спірною квартирою та його виселення.

Інші доводи скарги суд апеляційної інстанції до уваги не приймає як такі, що не спростовують висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, порушень, які б потягли його скасування чи зміну не встановлено.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПО С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,- залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 02 липня 2020 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 20 жовтня 2020 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова