Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/307/20
Провадження № 2/439/257/20
15 вересня 2020 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Петейчук Б.М.,

з участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними та скасування протоколу житлової комісії, наказу командира в/ч НОМЕР_1 та визнання права перебування позивача із складом сім`ї в списках осіб, що перебувають на загальній черзі потребуючих поліпшення житлових умов, ухвалив таке рішення.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , у якій просить суд визнати неправомірними та скасувати п. 5 протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 №56 від 30.09.2019 року щодо зняття з квартирного обліку майора запасу ОСОБА_1 зі складом сімї чотири особи, п. 2.5 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30.09.2019 року № 450 щодо виключення зі списків осіб, що перебувають на загальній черзі потребуючих поліпшення житлових умов при в/ч НОМЕР_1 з 22.05.2008 року та визнати право перебування позивача із складом сімї в списках осіб, що перебувають на загальній черзі потребуючих поліпшення житлових умов при в/ч НОМЕР_1 з 22.02.1996 року.

Стислий виклад позиції позивача.
Позивач, ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що розташована у м. Броди, Львівської області.

Вислуга на військовій службі більше 25 років. Постійним житлом за час служби не забезпечувався. Разом з сім`єю проживає у гуртожитку військової частини.

22 лютого 1996 року, згідно протоколу №5 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , позивач був зарахований на квартирний облік для одержання житла на загальну чергу та пільгову чергу як льотно-підйомний склад.

30 вересня 2009 року позивач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 в зв`язку зі звільненням з військової служби у запас за підпунктом «а» частини 7, тобто за власним бажанням, статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

30 вересня 2019 року протоколом №56 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 було вирішено зняти з квартирного обліку позивача та усю його сім`ю.

Позивач вважає такі дії неправомірними.

Стислий виклад позиції відповідача.
У поданому суду відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що рішення про зняття з квартирного обліку Позивача зі складом сім`ї 4 (чотири) особи та виключення його зі списків осіб, що перебувають на загальній черзі потребуючих поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 з 22.02.1996 є правомірним і таким, яке винесено у відповідності до вимог чинного законодавства. Позивач був звільнений у запас за пп. «а» ч. 6 (у зв`язку з закінченням контракту) ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а відповідно до п. 9 ч. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду лише військовослужбовці, які звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
11.03.2020 ухвала про відкриття спрощеного провадження.

Від представника відповідача, Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 надійшла заява про заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

30.03.2020 ухвала про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідача - Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якій проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

20.08.2020 ухвала суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явився, від представника позивача, адвоката Безушко О.І. надійшла заява, у якій просить проводити судове засідання без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить суд їх задовольнити.

Відповідач не забезпечив явку свого представника у судове засідання.

14 вересня 2020 року судом отримано клопотання № 371/814 від 07 вересня 2020 року командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , у якому він просить відкласти розгляд справи після 31 жовтня 2020 року у зв`язку із карантинними заходами, запровадженими на території України.
На думку суду, вищезгадане клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи є необґрунтованим з огляду на таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12 березня 2020 по 31 жовтня 2020 (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 № 343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 № 392 «Про встановлення карантину з мезгою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією. Зокрема, дозволено з 22 травня 2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25 травня 2020 перевезення пасажирів метрополітенами.
Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.
Положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України визначено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Відтак, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Вказане також, відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19.
Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань за клопотаннями відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , а саме: 01 квітня 2020 року, 27 квітня 2020 року, 20 травня 2020 року, з метою дотримання розумності строків при розгляді справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача Військової частини НОМЕР_1 .
Окрім того враховано, що 07 квітня 2020 року судом отримано відзив на позовну заяву від 31 березня 2020 року № 371/273 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, встановлених Законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Доказами по справі встановлено, що ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік для одержання житла на пільгову чергу, що підтверджується витягом із протоколу №5 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22.02.1996 року (а.с. 8).

30.09.2009 року ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 в зв`язку зі звільненням з військової служби у запас за підпунктом «а» частини 7 (за власним бажанням) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», що підтверджується витягом із наказу командувача Сухопутних військ Збройних сил України; № 485 від 30.09.2009 року (а.с. 9).

30 вересня 2019 року житловою комісією військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи знято з квартирного обліку, що підтверджується витягом з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 450 від 30.09.2019 року (а.с. 11-12).

Згідно із ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтями 34, 37 ЖК Української РСР, потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Відповідно до ст. 43 ЖК Української РСР, встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України постановою від 03 серпня 2006 року № 1081 затвердив Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей (пункт 1 Порядку).

Згідно пункту 3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (пункт 30 Порядку).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Враховуючи обставини справи з урахуванням положень викладеного вище законодавства, підстави для зняття позивача з квартирного обліку на час прийняття оскаржуваного рішення були відсутні.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 19.05.2020 року (справа №683/2198/18).

Вирішуючи питання щодо належного способу захисту порушеного права, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 року у справі № 914/1425/17 констатував, що встановивши наявність порушеного права позивача, суд повинен при прийнятті рішення враховувати мету звернення позивача до суду та забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав.
Враховуючи доведеність позивачем і підтвердження доказами по справі порушення прав позивача шляхом прийняття рішення житловою комісією військової частини НОМЕР_1 , яке оформлене протоколом №56 від 30.09.2020 року, суд, керуючись завданнями цивільного судочинства, враховуючи правомірні очікування позивача при зверненні з даним позовом до суду, вважає за необхідне здійснити ефективний захист порушених прав позивача шляхом задоволення його позовної вимоги у спосіб визнання неправомірним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке оформлене протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 п. 5 №56 від 30.09.2019 року щодо зняття з квартирного обліку майора запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи.

А тому, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89 141, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати неправомірним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке оформлене п. 5 протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №56 від 30.09.2019 року щодо зняття з квартирного обліку майора запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи.

Визнати неправомірним та скасувати п. 2.5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2019 року № 450 щодо виключення зі списків осіб, що перебувають на загальній черзі потребуючих поліпшення житлових умов при військової частини НОМЕР_1 майора запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи.

Визнати право перебування ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи на загальній черзі потребуючих поліпшення житлових умов при в/ч НОМЕР_1 з 22.02.1996 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збур у розмірі 1681 грн. 60 коп., що був останнім сплачений при зверненні із позовною заявою до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 15.09.2020.

Суддя Б.М. Петейчук