Дата документу 18.09.2020
Справа № 334/8692/16-ц
Провадження № 2/334/146/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення компенсації з урахуванням індексів інфляції суми, що призначена до стягнення та відсотків у зв`язку з прострочкою виконання грошового зобов`язання, в якому після уточнення просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 25133,76 грн. та судові витрати.

В обґрунтування первісного позову зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2004 року з відповідача на його користь стягнуто борг по договору займу у розмірі 9504,57 грн., але 03.12.2004 року з відповідача на його користь стягнуто 1255,00 грн., що встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2004 року, тому розмір грошових коштів, які повинен сплатити ОСОБА_2 зменшився до 8249,57 грн. Відповідачем станом на теперішній час вказані грошові кошти не сплчено.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2008 року з відповідача на його користь стягнуто компенсацію з врахуванням індексу інфляції за невиконання рішення суду від 03.02.2004 року та відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду за період з 04.03.2004 року по 31.05.2008 року у розмірі 7564,74 грн. Вказане рішення не виконано відповідачем до теперішнього часу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2012 року з відповідача на його користь стягнуто компенсацію з врахуванням індексу інфляції за невиконання рішення суду від 03.02.2004 року та відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду за період з 01.06.2008 року по 30.04.2011 року у розмірі 3877,15 грн. Вказане рішення не виконано відповідачем до теперішнього часу.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2011 року з відповідача на його користь стягнуто компенсацію з врахуванням індексу інфляції за невиконання рішення суду від 03.02.2004 року та відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду за період з 08.07.2008 року по 08.06.2011 року у розмірі 3643,20 грн. Вказане рішення не виконано відповідачем до теперішнього часу.

У зв`язку з прострочкою виконання грошових зобов`язань, встановлених рішеннями Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2004 року, 25.06.2008 року та 31.01.2012 року, а також рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2011 року за період з 01.12.2013 року по 30.11.2016 року, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь компенсацію у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, які розрахував наступним чином:

Розмір грошового зобов`язання, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2004 року за період з 01.12.2013 року по 30.11.2016 року з врахуванням відповідних індексів інфляції склав 8274,31 грн. (8249,57грн.х 1,005 х 1,249 х 1,433 х 1,009 x 0.996 х 1,01 х 1,035 х 1,001 х 0,998 x 0,999 x 0,997 х 1,018 x1,028 x 1,018) - 8249,57).

Відсотки за прострочене невиконання вказаного зобов`язання за період с 01.12.2013 року по 30.11.2016 року (36 місяців) становлять 742,32 грн. (8249,57грн / 100 х 36 месяцев / 12 х 3% = 742,32 грн.)

Загальний розмір грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідача за невиконання рішення суду від 03.02.2004 року склав 9016,63 грн.= (8274,31 + 742,32).

Розмір грошового зобов`язання, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2008 року за період з 01.12.2013 року по 30.11.2016 року з врахуванням відповідних індексів інфляції склав 7587,43грн. (7564,74 грн. х l,005 x 1,249 x 1,433 x 1,009 x 0,996 х l,01 x 1,035 x 1,001 x 0,998 x 0,999 x 0,997 x 1,018 x 1,028 x 1,018) - 7564,74).

Відсотки за прострочене невиконання вказаного зобов`язання за період с 01.12.2013 року по 30.11.2016 року (36 місяців) становлять 680,82 грн. (7564,74грн. / 100 х 36 месяцев / 12 х 3% = 680,82 грн.)

Загальний розмір грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідача за невиконання рішення суду від 25.06.2008 року склав 8286,25 грн.

Розмір грошового зобов`язання, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2012 року за період з 01.12.2013 року по 30.11.2016 року з врахуванням відповідних індексів інфляції склав 3888,78 грн. (3877,15 грн x l,005 x 1,249 x 1,433 x 1,009 x 0,996 х l,01 x 1,035 x 1,001 x 0,998 x 0,999 x 0,997 x 1,018 x 1,028 x 1,018) - 3877,15).

Відсотки за прострочене невиконання вказаного зобов`язання за період с 01.12.2013 року по 30.11.2016 року (36 місяців) становлять 348,84 грн. (3877,15 грн. : 100 х 36 місяців :12 х 3% = 348,84 грн.).

Загальний розмір грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідача за невиконання рішення суду від 31.01.2012 року склав 4237,62 грн. (3888,78 + 348,84).

Розмір грошового зобов`язання, встановлений рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2011 року за період з 01.12.2013 року по 30.11.2016 року з врахуванням відповідних індексів інфляції склав 3654,12грн. (3643,2грн. х l,005 х 1,249 х l,433 x 1,009 x 0,996 х 1,01 x 1,035 x 1,001 x 0,998 x 0,999 x 0,997 x 1,018 x 1,028 x 1,018) - 3643,2).

Відсотки за прострочене невиконання вказаного зобов`язання за період с 01.12.2013 року по 30.11.2016 року (36 місяців) становлять 327,88 грн. (3877,15 грн./ 100 х 36 месяцев / 12 х 3% = 327,88 грн.)

Загальний розмір грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідача за невиконання рішення суду Апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2011 року склав 3982,00 грн. (3654,12 + 327,88).

Загалом, сума грошових коштів, які у первісному позові просив стягнути ОСОБА_1 з ОСОБА_2 на свою користь за порушення зобов`язання з виконання рішень судів складала 25504,50 грн. (9016,63 грн. + 8286,25 грн. + 4237,62 грн. + 3982,00 грн.).

З врахуванням підстав, зазначених у запереченнях відповідача, ОСОБА_1 уточнюючи свої позовні вимоги 03.07.2017 року, зауважив, що відповідачем дійсно до звернення з вказаним позовом до суду, було сплачено 378,42 грн., про що він забув зазначити у розрахунках, а тому розмір позовних вимог складає 25133,76 грн., який розраховується шляхом стягнення компенсації з врахуванням індексів інфляції суми, призначеної до стягнення та відсотків у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2012 року та рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2011 року.

Так, сума грошового зобов`язання, встановленого рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2012 року за вищевказаний період складає 3694,95 грн. (3877,15грн. х 1,005 x 1,249 x 1,433 x 1,009 x 0,996 x 1,01 x 1,035 x 1,001 x 0,998 x 0,.999 x 0,997 x 1,018) =7420,86:

7420,08643,27=7377,59 грн.;

7377,59x1,028=7584,16 грн.;

7584,16-145,94=7438,22 грн.;

7438,22x1,018=7572,10 грн.;

7572,10-3877,15=3694,95грн.

Відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.12.2013 року по 30.11.2016 року (36 місяців) з врахуванням відрахувань із заробітної плати ОСОБА_2 склали 348,34 грн.:

3877,15/100x34місяці/12х3%=329,55 грн.;

3877,15- 43,27=3833,88 грн.;

3833,88/100x1 місяць/ 12х3%=9,58грн.;

3833,88-145,94=3687,94 грн.;

3687,94/ 100x1 місяць/12х3%=9,21грн.;

329,55+9,58+9,21=348,34 грн.

Загальний розмір грошових коштів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 за невиконання ним рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2012 року з врахуванням відрахувань із заробітної платні склав 4043,29 грн. (6994,95+348,34).

Сума грошового зобов`язання, встановленого рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2011 року за вищевказаний період з врахуванням відрахувань із заробітної плати ОСОБА_2 складає 3460,30 грн.:

(3643,2 грн. х 1,005 x 1,249 x 1,433 x 1,009 x 0,996 x 1,01 x 1,035 x 1,001 х 0, 998 х 0,999 х 0,997 x l,018) =6973,08;

6973,08- 43,27=6929,81;

6929,81x1,028=7123,84;

7123,84-145,94=6977,9;

6977,9 x 1,018=7103,50;

7103,50-3643,2=3460,30 грн.

Відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.12.2013 року по 30.11.2016 року (36 місяців) з врахуванням відрахувань із заробітної плати ОСОБА_2 склали 327,29 грн.:

3643,2 грн./100x34місяці/12x3% = 309,67 грн.;

3643,2-43,27=3599,93;

3599,93/100x1місяць/12x3% = 8,99 грн.;

3599,93-145,94=3453,99;

3453,99/100x1місяць/12х3% = 8,63;

309,67+8,99+8,63=327,29 грн.

Загальний розмір грошових коштів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 за невиконання рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2011 року з врахуванням відрахувань із заробітної платні склав 3787,59 грн. (3460,30+327,29).

У зав`язку з вищевказаним, ОСОБА_1 згідно уточненої позовної заяви просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь за період з 01.12.2013 року по 30.11.2016 року: за невиконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2004 року: компенсацію з врахуванням інфляції у розмірі 8274,31 грн. та відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 742,32 грн.; за невиконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2008 року: компенсацію з врахуванням інфляції у розмірі 7587,43 грн. та відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 680,82 грн.; за невиконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2012 року: компенсацію з врахуванням інфляції у розмірі 3694,95 грн. та відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 348,34 грн.; за невиконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2011 року: компенсацію з врахуванням інфляції у розмірі 3460,30 грн. та відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 327,29 грн.

Не погоджуючись з позовними вимогами, ОСОБА_2 17.05.2017 року подав до суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що про існування вказаних вище рішень судів він не був обізнаний, оскільки жодного разу не отримував повісток про виклик до суду. До того ж, від виконання рішень він не ухиляється, з 2006 року працює та отримує заробітну платню, на яку можливо було б звернути стягнення задля виконання зобов`язань. Отже, невиконання вказаних вище рішень судів відбувалося не з його вини, а з вини державного виконавця, що підтверджується видачею дублікатів виконавчих листів на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2017 року по справам №2-947/04 та 2-2047/08.

Також у запереченнях зазначив, що з вересня 2016 рок з його заробітної плати проводяться відрахування щодо виконання рішень судів на користь ОСОБА_1 , які останнім при розрахунку позовних вимог не були враховані. Крім того, у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму компенсації з урахуванням індексу інфляції і процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, то правова природа відповідної заборгованості у зв`язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису ч.2 ст.550 ЦК України не нараховуються індекс інфляції і проценти. При цьому обов`язок сплатити суму компенсації з урахуванням індексу інфляції і процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, не є зобов`язанням в розумінні положень ч.1 ст.509 ЦК України, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин ст. 625 ЦК України.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вказана справа перебувала в провадженні судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Ісакова Д.О. На підставі Розпорядження керівника апарата суду №59 від 26.10.2018 року, Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа була передана на розгляд судді Турбіній Т.Ф.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. ОСОБА_1 подав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає та просить їх задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат Земцова В.О. в судове засідання не з`явилися. Адвокат подала заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог заперечують та просять відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2004 року (справа №2-947/04) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики (розписка) у розмірі 7840,00 грн., відсотки за прострочення виконання умов договору 705,60 грн., інфляційні втрати 815,36 грн., послуги адвоката 50,00 грн. та державне мито 93,61 грн., а разом 9504,57 грн. Рішення набрало законної сили 04.03.2004 року.

Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 05.01.2018 року було відкрито виконавче провадження № 55458479 про примусове виконання виконавчого листа № 2-947/04 виданого 16.11.2017 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8249,57 грн.

За невиконання рішення суду від 03.02.2004 року за період з 04.03.2004 року по 31.05.2008 року, з ОСОБА_2 рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2008 року (справа № 2-2047/2008) на користь ОСОБА_1 стягнуто компенсацію з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6366,30 грн. проценти за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 1080,05 грн., витрати по отриманню довідки про індекси інфляції у розмірі 15,86 грн., витрати по сплаті державного мита у розмірі 72,53 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи 30,00 грн., а всього - 7564,74 грн. Рішення набрало законної сили 08.07.2008 року.

Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 05.01.2018 року було відкрито виконавче провадження № 55458363 про примусове виконання виконавчого листа № 2-2047/08 виданого 16.09.2008 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7564,74 грн.

При примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 7564,74 грн. та 9504,57 грн. державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ 22.10.2008 року було складено Акт опису та арешту майна ОСОБА_2 , а саме квартири АДРЕСА_1 .

У 2011 році ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив за невиконання рішення суду від 03.02.2004 року за період з 01.06.2008 року по 30.04.2011 року стягнути з ОСОБА_2 компенсацію з урахуванням індексу інфляції у розмірі 3134,83 грн., проценти за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 742,32 грн., витрати по отриманню довідки про індекси інфляції у розмірі 17,18 грн. та 7,93 грн., витрати по сплаті державного мита у розмірі 51,00 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи 30,00 грн., а всього 3877,15 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2012 року (справа № 2-814/248/2012), яке набрало законної сили 13.02.2012 року, позов задоволено. Ухвалою суду від 26.06.2012 року (справа № 0814/2-2583/2011р., провадження № 2/814/248/2012р.) у вказаному рішенні було виправлено описку, а саме: вірно зазначене прізвище відповідача та період його ухилення від виконання рішення суду з 01.06.2008 року по 30.04.2011 року.

Крім того, у липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації з урахуванням індексів інфляції суми, призначеної до стягнення та процентів у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання за невиконання судового рішення від 03.12.2004 за період з 08.07.2008 року по 08.06.2011 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2011 року у задоволенні позову було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2011 року (справа № 2-2975/11) вказане рішення суду першої інстанції було скасовано, та ухвалено нове рішення, яким за невиконання рішення суду від 03.02.2004 року за період з 08.07.2008 року по 08.06.2011 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто компенсацію з врахуванням індексу інфляції у розмірі 2791,38 грн., 3% річних від простроченої суми - 680,82 грн., судовий збір 51,00 грн. та ІТЗ розгляду справи 120,00 грн. Рішення набрало законної сили 21.12.2011 року.

Вказаним рішенням встановлено, що, з відповідача на користь ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 03.02.2004 року державним виконавцем було частково стягнута сума боргу у розмірі 1255,00 грн., а тому залишок загальної заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем становив 8249,57 грн.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належить до сплати кредиторові.

Зобов`язання має бути саме грошовим та підпадати під дію приписів статті 625 ЦК України. Тому предметом встановлення у справах із застосуванням статті 625 ЦК України мають бути, насамперед, самі ці обставини.

Вивчивши вказані докази, суд прийшов до висновку, що судовими рішеннями на користь позивача у цій справі за його позовами стягувались інфляційні втрати та 3 % річних з боржника як міра відповідальності за невиконання останнім грошового зобов`язання, а саме: у зв`язку з несплатою стягнутого за рішенням суду боргу за договором позики. Саме борг за договором позики і є тим грошовим зобов`язанням, за прострочення сплати якого закон передбачає відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України, попри наявність судового рішення про його стягнення.

Вказане базується на тому, що саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог стягувача (кредитора), якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє стягувача (кредитора) права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум, якою регламентується відповідальність за порушення грошового зобов`язання, зокрема, визначається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, стягувач (кредитор) вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2011 року (справа № 2-2975/11), державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя 29.08.2016 року було прийнято Постанову № 51752568 про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_2 .

Крім того, на виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя (справа № 2-2583), державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя 29.08.2016 року було прийнято Постанову № 51752638 про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_2 .

Згідно Довідки ТОВ «ТД «Дельта» з заробітної плати ОСОБА_2 , який працює на товаристві, за період з вересня 2016 року по вересень 2017 року були здійснені утримання із заробітної плати по Постановах державного виконавця № 51752568 та № 51752638.

Згідно Листа начальника Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області № 21732 від 21.03.2018 року, у відділі на примусовому виконанні перебували виконавчі листи Ленінського районного суду м. Запоріжжя: № 2-2975 від 12.06.2012 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3643,20 грн.; № 0814/2-2583 від 19.06.2012 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3877,15 грн.; № 2-947/04 від 16.11.2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8249,57 грн.; № 2-2047/08 від 16.11.2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7564,74 грн.;

У зв`язку з повним фактичним виконанням рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2012 року (справа № 2-814/248/2012), державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було прийнято Постанову про закінчення виконавчого провадження № 51752638.

Крім того, у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2011 року (справа № 2-2975/11), державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було прийнято Постанову про закінчення виконавчого провадження № 51752568.

Згідно долученої ОСОБА_2 до матеріалів справи копії квитанції №17 від 02.04.2018 року, вбачається, що ним на виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2004 року (справа №2-947/04) було здійснено перерахування на розрахунковий рахунок Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області грошової суми у розмірі 9274,53 грн., а тому заборгованість за вказаним рішенням повністю сплачена.

Доказом того, що вказане виконавче провадження завершене є долучений до матеріалів справи Результат пошуку виконавчих проведень в АСВП станом на 30.05.2018 року.

Згідно довідки начальника Дніпровського ВДВС № 47709 станом на 10.08.2018 року, у відділі було наявне лише одне виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 7564,74 грн., а саме ВП № 55458363, відкрите для примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2008 року (справа № 2-2047/2008). Сума боргу стягується із заробітної плати боржника, що підтверджується Довідкою ТОВ «Торгівельний дім «Дельта» № 1576 від 24.05.2018 року.

Згідно вказаної Довідки ВДВС, виконавчі провадження, відкриті по виконавчим листам № 2-947/04 від 16.11.2017 року, № 2-2975 від 12.06.2012 року та № 0814/2-2583 від 19.06.2012 року, виданими Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, були закриті на підставі п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Крім того, згідно долучених до матеріалів справи копії Звіту ТОВ «ТД «Дельта» від 13.05.2019 року та Довідки з Автоматизованої системи виконавчого провадження від 30.05.2019 року, вбачається, що зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 , встановлені вищевказаними рішеннями судів, виконані у повному обсязі.

Задля стягнення з ОСОБА_2 на свою користь грошових коштів, встановлених рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2004 року (справа №2-947/04), позивач звернувся до суду з заявою про отримання відповідного виконавчого листа, який було видано 16.11.2017 року, після чого звернувся до Дніпровського ВДВМ м. Запоріжжя і Постановою державного виконавця від 05.01.2018 року було відкрито виконавче провадження та розпочалися стягнення.

Згідно долученої ОСОБА_2 до матеріалів справи копії квитанції №17 від 02.04.2018 року, заборгованість за вказаним рішенням ним була повністю сплачена.

З огляду на вказане, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь за невиконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2004 року у період з 01.12.2013 року по 30.11.2016 рокукомпенсації з врахуванням інфляції у розмірі 8274,31 грн. та відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 742,32 грн.

Що ж стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за невиконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2008 року: компенсацію з врахуванням інфляції у розмірі 7587,43 грн. та відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 680,82 грн.; за невиконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2012 року: компенсацію з врахуванням інфляції у розмірі 3694,95 грн. та відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 348,34 грн.; за невиконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21.12.2011 року: компенсацію з врахуванням інфляції у розмірі 3460,30 грн. та відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 327,29 грн., суд вважає їх незаконними, оскільки у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму за положеннями ст. 625 ЦК України, тобто інфляційні втрати та 3 % річних, але таке рішення не виконується, то правова природа відповідної заборгованості саме як відповідальності у зв`язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї не можуть бути нараховані інфляційні втрати та 3 % річних, які підлягають нарахуванню лише на суму основного грошового зобов`язання. Тобто така сума не трансформується відповідно до рішення суду на грошове зобов`язання, яке підпадає під дію приписів статті 625 ЦК України як така, що сама вже є мірою відповідальності, яка носить компенсаційний характер.

З урахуванням викладеного позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.