Справа № 216/2601/19
провадження 2/216/1186/20
РІШЕННЯ

іменем України

24 лютого 2020 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді Бутенко М. В.

за участю

секретаря Крейси О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1 . Відповідач по справі її син, який з 01.03.2016 не проживає вищевказаною адресою. Реєстрація відповідача змушує її нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, тому вона змушена була звернутися до суду за захистом порушених прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що він не проживає у будинку понад 2 роки без поважних причин.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні, проти позову заперечує, пояснив, що у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 він не проживає з 2013 року, за комунальні послуги не сплачує, однак не має можливості зареєструвати свою місце проживання у іншому місці, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2005, посвідченого державним нотаріусом першої криворізької державної нотаріальної контори, та зареєстровано у реєстрі за №2-973 (а.с.6).

Актом від 24.04.2019 затвердженого головою квартального комітету № 25 виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривий Ріг встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 01.03.2016 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , майна та речей належних ОСОБА_2 у житловому будинку не має (а.с.9).

Крім того, довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 15.05.2019 підтверджено, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач (а.с.24).

Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями частини 1 статті 321 передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. З урахуванням викладеного та з огляду на доведеність факту відсутності відповідача в будинку АДРЕСА_1 , суд на підставі вимог ст. 405 ЦК України вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням через відсутність понад один рік у цьому жилому приміщенні без поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, та становить 768,40 грн.

Отже з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89,258-259, 263-265, 268 ЦПК України,ст.ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 72 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття його з реєстраційного обліку з вищевказаної адреси.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Дніпровський Апеляційний суд через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Суддя М. В. Бутенко