Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/473/20
Провадження № 2/499/219/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

заочне

10 вересня 2020 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: судді Тимчука Р.М. за участю секретаря судового засідання Мельника Р.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванівка Одеської області в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем.

Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аліменти з відповідача стягуються відповідно до рішення Іванівського районного суду Одеської області від 25.11.2013 року в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 25.10.2013 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім у розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка посилається, що з часу прийняття рішення про стягнення аліментів вартість і рівень життя зросла, змінилися мінімальні стандарти та отримання аліментів на одну дитину в розмірі 500 гривень не забезпечують утримання дитини, крім того відбулися зміни в законодавстві та передбачено мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тому просить суд змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини з 500 гривень щомісячно на утримання у розмірі 2500 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття починаючи з дня набрання рішення законної сили.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, надавала клопотання про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, відзив на позов не подавав. Про дату та час повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суд визнає неявку відповідача з неповажних причин.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, про що постановлено ухвалу суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України обов`язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , відповідач у справі, є батьком - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копіями їх свідоцтвом про народження (а.с.7- 8).

Відповідно до рішення Іванівського районного суду Одеської області від 25.11.2013 року в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 25.10.2013 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім у розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Частина 4 ст. 273 ЦПК України, передбачає, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

Позивачка просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання кожної дитини з 500 гривень щомісячно на утримання у розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Позивачка позов обґрунтовує тією обставиною, що з часу прийняття рішення про стягнення аліментів вартість і рівень життя зросла, змінилися мінімальні стандарти та у дітей змінилися потреби і для забезпечення їх фізичного , культурного, духовного розвитку необхідні значні кошти , що потребує додаткових витрат на утримання дітей та отримання аліментів на одну дитину в розмірі 500 гривень не забезпечують утримання дитини, крім того відбулися зміни в законодавстві та передбачено мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач в свою чергу відзив не надав, свої доводи щодо визнання чи заперечення позову не висловив.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо).

Суд вважає, що оскільки розмір аліментів, який визначено за рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2013, а саме в розмірі 500 гривень для дитини, менший мінімального розміру аліментів станом на день звернення позивача з позовом до суду, а тому позов підлягає до задоволення.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Внесення останніх змін до законодавства в частині встановлення нового мінімального рівня аліментів слід розглядати тим випадком, що дозволяє звернутися до суду щодо зміни їх розміру.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Доведеною є та обставина, що згідно рішення суду з відповідача стягуються аліменти в розмірі 550 гривень щомісячно, та гарантований мінімальний розмір є значно меншим мінімального розміру аліментів, котрий визначений законодавством.

Задовольняючи позов, суд бере до уваги, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі, котрий згідно вищенаведеної норми та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2018 р» не є мінімальним, оскільки є меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не позбавляє платника чи одержувача аліментів права звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, відповідно до положень статті 192 СК України, оскільки дана норма дає право особі звернутись до суду і в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, навчання, лікування, які несе лише позивач.

Також судом взято до уваги практику Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03 травня 2018 року по справі № 581/638/17-ц, де суд касаційної інстанції зазначив, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

В силу ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 7, 10, 76, 141, 244-245, 280-282 ЦПК України, ст. 3, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) про збільшення розміру аліментів задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 згідно рішення Іванівського районного суду Одеської області від 25.11.2013 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі по 2500 гривен щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішення законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток державного бюджету України судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяР. М. Тимчук