Справа № 661/5693/19
Провадження № 2/661/216/20
Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:
головуючої судді: Бойко М.Є.,
за участю секретаря: Антоненко І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
У грудні 2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачі в ній тривалий час не проживають, за вказаним місцем своєї реєстрації не з`являються.
В судове засідання позивач не з`явився, у своїй позовній заяві просив суд розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на їх задоволенні наполягав з підстав, викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, за останнім відомим місцем реєстрації повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.
Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області в судове засідання також не з`явилась, в письмовій заяві, наданій на адресу суду, проти зняття з реєстрації малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, заперечувала, зважаючи на інтереси дитини, справу просила розглядати в її відсутність.
На підставі ст. 280 ЦК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 16 вересня 2006 року, між сторонами був укладений шлюб, який розірвано рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області, що підтверджується відповідним штампом, що міститься у паспорті позивача ( а.с.10).
Від шлюбу вони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
28.09.2007 року, відповідно до договору купівлі - продажу, ОСОБА_1 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 . ( а.с. 5-6).
Відповідно до витягу КП «Каховське бюро технічної інвентарізації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно 18.10.2007 року за позивачем зареєстровано право власності на вищезазначену квартиру. ( а.с.7).
Згідно довідки відділу реєстрації Новокаховської міської ради Херсонської області №04-03/1569 від 11.12.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 .
За загальним правилом застосування презумпції згідно зі ст. 60 СК України майно, одержане одним із подружжя що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.
Такого ж висновку дотримується і Верховний Суд в своїй постанові від 26 квітня 2018 року по справі №363/1485/15-ц.
Статтею 57 СК України визначено перелік видів особистої приватної власності одного з подружжя та підстави її набуття.
За змістом статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, серед іншого, є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Позивачем доказів придбання вказаної квартири за свої особисті кошти, а тому і належності цього майна тільки йому, як того вимагають норми чинного законодавства, суду не надано.
Таким чином, спірна квартира належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, оскільки є майном подружжя, набутого за час шлюбу.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Частина 1 статті 68 СК України передбачає, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Відповідно до п.19 постанови пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.
Отде, оскільки позивачем в період шлюбу з відповідачкою (2007 рік) придбано квартиру АДРЕСА_1 , то в силу статті 22 Кодекс про шлюб та сім`ю України, у подружжя виникла спільна сумісна власність, тобто право іншого з подружжя - ОСОБА_2 на частку спірної квартири.
Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Таким чином, оскільки майно було придбане в період шлюбу та за загальною презумпцією режиму майна, набутого за час шлюбу як спільна сумісна власність подружжя, де частки подружжя є рівними, є спільним сумісним майном, зазначені обставини позивачем неспростовані, відповідачка ОСОБА_2 як співвласник (а не член сім`ї власника) не може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, незалежно від періоду її відсутності в ньому.
Щодо визнання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3, який є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, а тому в цій частині позов також задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 4,13,76,263,265 Цивільного процесуального Кодексу України, на підставі статей 22, Кодексу про шлюб та сім`ю, 68 СК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Херсонського апеляційного суду через Новокаховський міський суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя М. Є. Бойко