Справа № 180/568/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Янжули О.С.

при секретарі - Котовій Н.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства, який був уточнений. В позові посилається на те, що він з листопада 2017 року почав проживати разом з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Спільне життя не склалося, наприкінці січня 2018 року вони припинили шлюбні стосунки. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила доньку ОСОБА_4 . Після народження дитини, незважаючи на припинені із відповідачем шлюбні стосунки, він придбав усі необхідні для дитини речі, піклується про доньку, щомісяця перераховує на картку ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини. Разом з відповідачкою вони хрестили доньку, неодноразово разом з ОСОБА_3 гуляли з донькою, катали у візочку. Дитина проживає разом з матір`ю. Йому стало відомо, що у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданому 26 серпня 2018 року Нікопольским міськрайонним відділом державної реєстрації актів громадянського стану, матір`ю ОСОБА_4 записана ОСОБА_3 , відомості про батька відсутні. Він пропонував відповідачці піти до відділу РАЦС та подати заяву про внесення до актового запису про народження дитини відомості про нього, як про батька дитини, але вона відмовилася. Відповідач після пологів, у лікарні і після виписки казала всім, що він батько дитини, не заперечувала його батьківство, але з невідомих причин останнім часом почала казати, що він не є батьком ОСОБА_4 , потребувала більше до неї не проходити. Неодноразові прохання та спроби владнати спір мирним шляхом, щоб записати його батьком ОСОБА_4 не дали результатів. Бачитися з донькою не дозволяє.

Просить суд встановити батьківство його, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в м. Нікополі Дніпропетровської області; внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши відомості про її батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України.

Ухвалою суду від 11 квітня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач та його представник у судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.

Відповідач у судові засідання не з`являлася, причини неявки суду не повідомляла.

Представник відповідача брав участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції, на визначений судом час, для виступу у дебатах на зв`язок із судом не вийшов, в подальшому подав заяву, згідно якої просив розгляд справи провести за його відсутності та долучити до матеріалів справи його промову в дебатах у письмовому вигляді.

Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надав заяву, у якій просив розгляд справи проводити без їхньої участі проти позову не заперечують.

Представник третьої особи Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надав заяву, у якій просив розгляд справи проводити без їхньої участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свій відзив обґрунтував тим, що відповідно до ч.3 ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Позивач у позові вказав, що він з листопада 2017 року проживав разом із ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Спільне життя не склалося і наприкінці січня 2018 року вони припинили шлюбні стосунки. Відносини відповідача не були ні сімейними, ні шлюбними відповідачка не вважає, що вона мала правовідношення з позивачем. Позивач вказав, що після народження дитини, незважаючи на припинені із відповідачем шлюбні стосунки, він придбав усі необхідні для дитини речі, піклувався про донечку, щомісяця перераховував на картку відповідачки аліменти на утримання дитини. Доказів на підтвердження цього не надав. Додані відомості з банку про перерахування аліментів подані з порушенням ч.ч.2,4,5 ст. 95 ЦПК України, бо подані не в оригіналі, посвідчені особою, повноваження якої не підтверджено. Всі позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними належними доказами.

Вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що відповідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №7, сформованого 21 червня 2019 року, наданого Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровські області, 28 серпня 2018 року складено актовий запис №651 Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровські області про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в м. Нікополі Дніпропетровської області, батьком записано ОСОБА_6 , матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) (а.с.90-91).

Відповідно довідки голови правління ОСББ «Сонячний 17» Щоголєва В.М. від 27.05.2019 року, виданої ОСОБА_2 , 1995 року народження, він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але не зареєстрований. Підстава: Договір купівлі-продажу квартири НМХ №306542. На підставі паспорту НОМЕР_2 громадянин зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . громадянка ОСОБА_3 , 1995 року народження, спільно проживала з громадянином ОСОБА_2 , але не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з листопада 2017 року по січень 2018 року (а.с.73).

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 січня 2020 року у справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу. На вирішення експерту поставлене запитання: «чи являється ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чи його батьківство виключається?» (а.с.175-176).

На адресу Марганецького міського суду Дніпропетровської області 16 січня 2020 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» було направлено листа з роз`ясненнями щодо проведення експертизи 03 лютого 2020 року та проханням оповістити сторони про дату та умови проведення експертизи. Позивач ОСОБА_2 ознайомлений з листом 20.01.2020 року (а.с.188). Копію листа було направлено відповідачу та її представнику. 25 січня 2020 року представник відповідача ОСОБА_5 отримав вказаного листа 25.01.2020 року, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване поштове повідомлення (а.с.192). Відповідно до рекомендованого поштового повідомлення, яке повернулося разом з конвертом на адресу суду 26.02.2020 року, ОСОБА_3 не отримала вказаного листа, в зв`язку із закінченням строку зберігання (а.с.204,205).

Повторно КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» було направлено листа з роз`ясненнями щодо проведення експертизи 17 лютого 2020 року та проханням оповістити сторони про дату та умови проведення експертизи. Позивач ОСОБА_2 ознайомлений з листом 06 лютого 2020 року (а.с.193). Копію листа було направлено відповідачу та її представнику (а.с.194,195). Відповідно до рекомендованого поштового повідомлення, яке повернулося разом з конвертом на адресу суду 11.03.2020 року, ОСОБА_3 не отримала вказаного листа у зв`язку із закінченням строку зберігання (а.с.215,216). Відповідно до рекомендованого поштового повідомлення, яке повернулося разом з конвертом на адресу суду 16.03.2020 року, ОСОБА_5 не отримав вказаного листа у зв`язку із закінченням строку зберігання (а.с.218,219).

Знову КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» було направлено на адресу суду листа з роз`ясненнями щодо проведення експертизи 02 березня 2020 року, оскільки ОСОБА_3 з дитиною 03.02.2020 року та 17.02.2020 року не з`явилася на експертизу, та проханням оповістити сторони про дату та умови проведення експертизи. Копію листа було направлено відповідачу та її представнику (а.с.201,202). Відповідно до рекомендованого поштового повідомлення, ОСОБА_5 отримав вказаного листа 24 лютого 2020 року (а.с.203). Відповідно до рекомендованого поштового повідомлення, яке повернулося разом з конвертом на адресу суду 25.03.2020 року, ОСОБА_3 не отримала вказаного листа, у зв`язку із закінченням строку зберігання (а.с.228,229).

10 березня 2020 року на адресу Марганецького міського суду Дніпропетровської області КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» було повернуто без виконання ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 січня 2020 року про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку з неявкою ОСОБА_3 з дитиною 03.02.2020 року, 17.02.2020 року та 02.03.2020 року на експертизу (а.с.206-208).

Неявку ОСОБА_3 з дитиною до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 пояснив у судовому засіданні 16.06.2020 року дитина у час, коли була призначена експертиза, хворіла.

Також матеріали справи містять письмові пояснення: ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у яких він підтверджує, що його сусід ОСОБА_2 проживав з ОСОБА_3 у період часу з листопада 2017 року до кінця січня 2018 року. Він бачив їх разом у різні часи дня. Всі їхні стосунки свідчили про те, що вони проживали, як чоловік та жінка (а.с.74); ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , яка підтвердила, що її сусід ОСОБА_2 проживав із ОСОБА_3 в період часу з листопада 2017 року по кінець січня 2018 року. кожного дня вона бачила їх у різні часи дня (зранку, вдень, ввечері, іноді вночі). Вони разом ходили за руку, купували продукти, речі тощо. Всі їхні стосунки свідчили про те, що вони проживали, як чоловік та жінка (а.с.75).

Позивачем до матеріалів справи додано фотознімки, які свідчать, що в квітні 2019 року він відображений разом із дитиною ОСОБА_9 , в січні 2018 року, у листопаді та грудні 2017 року позивач зображений разом із відповідачкою, в листопаді 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зображені на знімку разом з дитиною, у листопаді 2018 року позивач зображений разом з дитиною, також у жовтні 2018 року позивач з відповідачкою та дитиною зображені разом на хрестинах дитини (а.с.76-80).

Крім того, відповідно доданих позивачем квитанцій, ним неодноразово в період часу з листопада 2018 року по грудень 2019 року перераховувалися грошові кошти з призначенням платежу «для Міри», «для дитини», «аліменти для Міри» (а.с.6-11, 63-71, 150-154). Вказане свідчить, що він піклувався про дитину, надаючи кошти на її утримання.

В матеріалах справи наявна переписка з електронних засобів зв`язку, відповідно до якої відповідач просить у позивача кошти на утримання його дитини і не заперечує факт його батьківства, а саме «Прикольный ты папа, попробуй проживи на 4000 в месяц, я посмотрю. Тем более я не себе покупаю, а дочке твоей».

Відповідно до ч.3 ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 СК України.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Згідно із частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Рішення суду щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Аналіз зазначених вище норм вказує на те, що суд за ст. 128 Сімейного кодексу України може визнати батьківство особи, за обов`язкової наявності двох умов: по-перше, відомості про батька в актовому записі про народження дитини внесені на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, по-друге, за умови надання суду належних та достатніх відомостей, що засвідчують походження дитини від певної особи.

Таким чином, виходячи з положень ст. 12, 13, 81 ЦПК України та ст. 128 Сімейного кодексу України саме позивач, вважаючи, що він є батьком дитини, при наявності від відповідача заперечень, має належними, допустимими та достатніми доказами довести обґрунтованість своїх вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року справа № 761/10732/16-ц провадження № 61-29614св18 викладена правова позиція щодо застосування норм права до правовідносин, які виникли між сторонами у даній цивільній справі, де зазначено, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження, або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатись об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, навіть у випадку визнання позову про визнання батьківства відповідачем.

КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» було повернуто без виконання ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 січня 2020 року про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку з неявкою ОСОБА_3 з дитиною 03.02.2020 року, 17.02.2020 року та 02.03.2020 року на експертизу.

Згідно ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Також постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №382/2559/15-ц вказано, що рішення суду щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина -містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.

У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

За змістом пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Враховуючи наведене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог з огляду на те, що представник відповідачки про призначення експертизи був обізнаний, належним чином повідомлений про час та місце відбору зразків для проведення експертизи, про що повинен був повідомити відповідачку, не надав суду будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки до експертної установи, тобто відповідачка умисно ухилялася від проведення генетичної експертизи, що, враховуючи насамперед інтереси дитини, є підставою для визнання батьківства. Посилання представника відповідача у письмовій промові в судових дебатах, на поважність причини неявки відповідачки на експертизу через хворобу дитини, про що у неї наявна відповідна довідка медичної установи, не є причиною у відмові в задоволенні позову, оскільки суду не було надано для огляду у судовому засіданні відповідної довідки.

Дослідженні в судовому засіданні письмові докази та фотознімки підтверджують факт сумісного проживання сторін.

Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази, які у своїй сукупності безперечно надають можливість визнати його батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, суд, дослідивши всі докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією, а саме: у розмірі 768,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.125, 128 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 3, 4, 6, 9, 10, 12, 13, 19, 28, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265,354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства задовольнити.

Встановити батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши відомості про її батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Повний текст рішення виготовлено 11 вересня 2020 року.

Суддя: О. С. Янжула