н/п 2/490/3506/2020 Справа № 490/5488/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року Центральний районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Бухалевич Степан Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

01.09.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №873 від 21.10.2019 р.,вчинений приватним нотаріусом КМНО Шевченко О.В. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності та на яку 05.04.2007 року нотаріусом ММНО Горбуровим К.Є. було накладено заборону відчуження.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 05.04.2007 року між нею та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого ЗАТ АКПІБ зобов`язалося надати їй кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 75 000 дол. США на строк до 05.04.2027 р. під 9,25 % річних. В забезпечення зобов`язання за кредитним договором, 05.04.2007 р. між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є вищевказана квартира. Пояснила, що строк виконання основного зобов`язання по кредитному договору настав 07.12.2015 р., що не відповідає даті визначеній у оспорюваному виконавчому написі (04.10.2019 р.). Також, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису відповідач надав нотаріуса недостовірну інформацію про розмір заборгованості та про дату настання сроку повернення кредиту та відсотків у повному обсязі, що у свою чергу є підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконання.

Одночасно з подачею позову, позивач надав суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №873 від 21.10.2019 р.,вчинений приватним нотаріусом КМНО Шевченко О.В. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 та накласти арешт на спірну квартиру та заборонити вчинення з нею будь-яких реєстраційних дій - до набрання рішення законної сили.

Ухвалою від 02.09.2020 року позов залишено без руху.

13.10.2020 року позивач надав суду заяву на виконання вимог ухвали суду.

Як передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно п.1 та 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При розгляді питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача , на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, є видом забезпечення позову, який є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Згідно роз`яснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідно вжити заходи забезпечення позову лише шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №873 від 21.10.2019 р.,вчиненого приватним нотаріусом КМНО Шевченко О.В. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених або оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Що стосується вимог про забезпечення позову шляхом накладення арешту, то у задоволенні цих вимог слід відмовити, оскільки зі змісту заяви не зрозуміло, яким чином забезпечення у вказаний спосіб утруднить виконання рішення суду. Також, вказана вимога про забезпечення позову не відповідає вимогам заявлених у позові. Крім того, позивач у своїй заяві зазначає, що вказана квартира перебуває під обтяженням , у зв`язку з накладенням 05.04.2007 року приватним нотаріусом ММНО Горбуровим К.Є. заборону відчуження.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Зупинити стягнення за виконавчим написом № 873 від 21.10.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Копії ухвали для негайного виконання надіслати до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Бухалевіч Степана Вікторовича.

Копії ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена разом до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО