Дата документу 12.10.2020
Справа № 501/56/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року місто Чорноморськ Одеської області.

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Смирнова В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморськ цивільну справу № 501/56/20

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: та проживання: АДРЕСА_1

до

відповідача: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», код ЄДР 43212924, місцезнаходження: 04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 28 А

предмет та підстави позову: про усунення перешкод в користуванні майном,

учасники справи не з`явились.

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне,

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

10.01.2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про усунення перешкод в користуванні майном.

В обґрунтування позову зазначив, що 08.07.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, та позивачу надано кредит в розмірі 75 500 доларів США, в забезпечення кредитного договору зі сплатою банку нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 . В кредитному договорі зазначено кінцевий строк повного погашення кредиту, яким є 06.07.20209 року. Та від 20.10.2014 року відповідач направив позивачу лист вимогу №31.4.-08/11365/14 з вимогою про сплату простроченої заборгованості станом на 01.10.2014 року в розмірі 132 010,69 доларів США. Позивач вважає, що відповідач таким чином встановив новий термін повернення кредитних коштів 21.11.2014 року, та зазначає, що додаткова угода про продовження строку між позивачем та відповідачем не укладено. Відтак позивач вважає договір іпотеки припиненим.

З зазначених підстав просить суд:

Визнати припиненим іпотечний договір від 08 липня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Шевченко В.М, про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_2 та зареєстровано в реєстрі за № 311841, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Представник відповідача, надавав до суду клопотання про залучення співвідповідача, заперечення або відзив до суду не надав.

Представник співвідповідача сповіщався належним чином, відзив не надав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач та представник позивача сповіщались належним чином, в судове засідання не з`явились (а.с. 29, 52, 75).

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, не надали відзив на позов (а.с.20, 39-40, 47, 53-56).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 14.01.2020 року відкрито провадження по справі (а.с. 19).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 11.02.2020 року по справі залучено співвідповідача (а.с. 36).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 11.02.2020 року в забезпеченні позову за клопотанням представника позивача відмовлено (а.с. 37).

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що за договором надання споживчого кредиту № 0 від 08.07.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_1 кошти в розмірі 74 500 доларів США (а.с. 5-10).

Відповідно до листа-вимоги №31.4.-08/11365/14 від 20.10.2014 року ПАТ «Дельта Банк», зазначивши, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 08.12.2011 року укладено договір відступлення права вимоги за кредитом, та станом на 01.10.2014 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 0 у розмірі 132 010,69 доларів США (а.с. 11).

Згідно іпотечного договору від 08.07.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» став іпотекодержателем а ОСОБА_1 іпотекодавцем квартири АДРЕСА_2 (а.с.12-15).

Відповідно договору купівлі - продажу прав вимоги № 2083/К від 15.11.2019 року АТ «Дельта Банк» відступив право вимоги за кредитним договором № 0 ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» (а.с. 23-28).

V. Оцінка Суду.

За статтею 626, 631 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

При цьому підстави для припинення зобов`язання визначені у главі 50 ЦК України (статті 598 - 609 ЦК України).

Так, згідно ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За змістом статей 599-601, 604-609 ЦК України зобов`язання припиняється: 1) виконанням, проведеним належним чином; 2) за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо); 3) зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги; 4) за домовленістю сторін, зокрема, за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація); 5) внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора; 6) поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 7) неможливістю виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає; 8) смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою; 9) зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора; 10) ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналіз наведених норм не дає підстав для визнання кредитного договору припиненим у зв`язку з надсиланням боржнику кредитором вимоги про дострокове погашення заборгованості, сплати процентів та інших платежів, встановлених договором.

Укладений між сторонами договір у даному випадку також не містить таких положень.

Натомість цього, в договорі про іпотечний кредит та додатковій угоді до договору про іпотечний кредит сторони визначили строк їх дії до повного виконання зобов`язань.

Суд враховує, що як укладений між сторонами договір про іпотечний кредит, так і додаткова угода до нього в установленому порядку не розірвані, зобов`язання за такими правочинами, позичальником не виконані.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

Частиною 5 ст. 3 вказаного Закону передбачено, що Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст.17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у ст. 593 ЦК України.

Підстави припинення іпотеки передбачено ст. 17 Закону України "Про іпотеку", до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1 cт.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на переконання суду, правові підстави для визнання договору про іпотечний кредит припиненим відсутні.

Таким чином, у задоволенні позову про визнання іпотечного договору припиненим необхідно відмовити з підстав його необґрунтованості.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263 265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» про усунення перешкод в користуванні майном відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 07 жовтня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов.