Справа № 456/4245/19 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/938/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді:Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Іванова О.О.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справу № 456/4245/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2020 року постановлену під головуванням судді Сас С.С. у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

31 жовтня 2019 року позивач по справі Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 11 600,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем по справі ОСОБА_1 13.11.2012 року на підставі заяви-анкети було укладено договір б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2020 року позов задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 11 600,88 грн. заборгованості за кредитним договором та 1 921 грн. сплаченого судового збору, що в сумі становить 13 521,88 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості як таким, що не є безспірним. Заява-анкета на яку посилається позивач не є кредитним договором, а Умови та Правила надання банківських послуг та тарифи, які є складовими договору надання банківських послуг надані суду на іноземній мові, що виключає можливість відповідача ознайомитися з ними. Посилається на те, що кредитний договір укладався на підставі договору оферти розробленої Приватбанком. У заявці про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг відсутні умови щодо процентної ставки та відповідальність за прострочення платежів, відсутній підпис позичальника про ознайомлення з Умовами та Правилами. Відповідач ОСОБА_1 зазначає, що судом не застосовано строк позовної давності про що просила у суді першої інстанції його представник. Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) позивачем по справі АТ КБ «Приватбанк» надано Відзив на апеляційну скаргу.

У Відзиві представник позивача ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Із Розрахунку заборгованості, який позивач надав суду, вбачається, що відповідач неодноразово знімав кредитні кошти, користувався ними, вносив кошти на погашення кредиту, що свідчить про прийняття боржником встановленого банком кредитного ліміту, часткове виконання грошових зобов`язань в порядку, передбаченому договором.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 13.11.2012 року позивач по справі АТ КБ «Приватбанк» надав позичальнику кредит в сумі встановленого ліміту 2000 грн. на платіжну картку із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Своїм підписом відповідач підтвердив, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір.

Відповідач неодноразово користувався кредитними коштами, які повертав та знову отримував, однак не завжди повертав у встановлені строки та у розмірах, що відповідало Умовам, внаслідок чого допустив заборгованість, яка складається із: 172,29 грн. - сума заборгованості за кредитом; 7 499,98 грн. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 2 900 грн.- сума заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.17.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. сума штрафу (фіксована частина) 528,61 грн. сума штрафу (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитний ліміт.

Відповідач по справі ОСОБА_1 неналежно виконував умови договору та допустив заборгованість.

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» суд першої інстанції, посилаючись на правові позиції Верховного Суду України у справі № 428/2873/17 (постанова від 28.03.2019 року) прийшов до висновку, що підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком. Саме по собі не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеним кредитних правовідносин.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується із висновками суду першої інстанції, а саме в частині стягнення кредитної заборгованості та відсотків.

Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється законом, договором або іншим актом цивільного законодавства.

З Розрахунку заборгованості, що представлений в розпорядження суду вбачається, що відповідач неодноразово користувався кредитними коштами, неодноразово погашав кредит, що свідчить про прийняття боржником встановленого банком кредитного ліміту, часткове виконання грошових зобов`язань саме в порядку передбаченому договором.

Із наданого позивачем Розрахунку вбачається, що останнє погашення кредитної заборгованості відповідач ОСОБА_1 здійснив 28.02.2017 року в сумі 1570,00 грн.

Наведене спростовує твердження апелянта про відсутність в матеріалах справи належного доказу про отримання кредитного ліміту, користування таким та здійснення часткових погашень за кредитним договором.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги в частині застосування строку позовної давності. Позовна заява подана в суд 31.10.2019 року, останнє погашення кредитних коштів відповідачем відбулося 28.02.2017 року.

За змістом ст.256 ЦК позовна давність-це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК).

Частиною 1 ст. 261 ЦК передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Даючи аналіз проведеному позивачем Розрахунку, підстави для застосування строку позовної давності відсутні.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає за можливе звільнити відповідача ОСОБА_1 від сплати комісії, пені та штрафних санкцій. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує тривалий час не звернення до суду про стягнення заборгованості, що сприяло значному збільшенню розміру збитків, зокрема, в частині стягнення відсотків. Кредитор не нагадав відповідачу про допущену заборгованість у найменш стислі строки.

При цьому, судом враховується той факт, що заборгованість за тілом кредиту є незначною, що відповідач, починаючи з 2012 року активно користувався кредитними коштами та намагався вчасно повертати такий та банк надалі згідний співпрацювати з відповідачем, що підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» від 01.03.2017 року (а.с.71).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. ( ст. 375 ЦПК).

Відповідно до ст.376 ч.1 п.3,4 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За змістом ч.1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. (п.5 ст. 268 ЦПК).

Керуючись ст. ст.. 374 ч.1 п.1, 374 ч.1 п.2, 375, 376 ч.1 п.3, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2020 року в частині стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 172,29 грн. та в частині стягнення суми заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 7 499,98 грн. залишити без змін.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2020 року в частині стягнення пені, комісії та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) в користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 3176,14 грн. судових витрат пропорційно до задоволеної суми.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк