КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Диба О.В.
Єдиний унікальний номер справи № 756/7724/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Стрижов Вадим Валерійович, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 23 грудня 2017 року сталося затоплення належної йому квартири АДРЕСА_1 внаслідок розриву на з`єднанні металопластикової труби з приладом опалення у квартирі НОМЕР_1 у зв`язку з самовільним втручанням в систему централізованого опалення шляхом перенесення приладу опалення на балкон.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку, матеріальні збитки завдані позивачу становлять 82 736,64 грн.

Для проведення ремонту квартири позивач звернувся до ТОВ «Грінхаус Груп», яке надало кошторис №1 про демонтажні роботи, згідно з яким вартість демонтажних робіт становить 14 760, 46 грн., та кошторис №2 про ремонтні та оздоблювальні роботи, вартість яких становить 139 866, 51 грн.

Посилаючись на те, що залиття квартири сталося з вини відповідачів, які відмовляються у добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду, розмір якої відповідно до вказаних кошторисів становить 154 626, 97 грн., просив стягнути з відповідачів на користь позивача збитки у вказаному розмірі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 по 20 684,16 грн збитків, завданих залиттям квартири.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 по 206,84 грн судового збору.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року в частині стягнення із апелянтів по 20 684,16 грн збитків скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення із ОСОБА_5 га користь ОСОБА_4 82 736,64 грн збитків, завданих залиттям квартири.

Апеляційна скарга мотивована тим, що залиття квартири позивача сталося саме з вини ОСОБА_5 , тому підстави для відшкодування збитків усіма співвласниками квартири відсутні.

Відзиви на апеляційну скаргу від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у встановленому порядку до суду не надходили.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення збитків, завданих залиттям квартири у розмірі 154 626,97 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 20 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В. за №2398 (а.с.22), що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №2526699 від 20 червня 2006 року (а.с.21) та реєстраційним посвідченням №022820 (а.с.23).

Такожвстановлено, що 23 грудня 2017 року сталося залиття квартири НОМЕР_2 з вище розташованої квартири АДРЕСА_4 внаслідок того, що у квартирі НОМЕР_1 стався розрив на з`єднанні металопластикової труби з приладом опалення у зв`язку з самовільним втручанням власника в систему централізованого опалення внаслідок перенесення приладу опалення на балкон.

Вказані обставини підтверджуються затвердженим начальником ЖЕД №507 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» актом про залиття від 25грудня 2017року(а.с.17).

В акті про залиття зазначено, що внаслідок залиття в квартирі НОМЕР_2 було пошкоджено:

коридор площею 14,3кв.м: стеля натяжна - 8,3кв.м, декоративні елементи стелі з гіпсокартону - 6кв.м, стіни - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 4кв.м;

кухня площею 8,1кв.м: стеля натяжна - 4,9кв.м, декоративні елементи стелі з гіпсокартону - 3,2кв.м, стіни - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 6кв.м;

кімната площею 12,7кв.м: стеля - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 1кв.м, стіни - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 1кв.м, дверна коробка, підлога - паркетна дошка - 1кв.м;

кімната площею 17кв.м: стеля - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 1кв.м, стіни - декоровані «Венеціанською штукатуркою» - 4,5кв.м, стіни - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 1кв.м, дверна коробка, підлога - паркетна дошка - 2кв.м;

балкон площею 3,5кв.м: стеля водоемульсійне покриття - 1кв.м, стіни - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 2кв.м;

кімната площею 8,4кв.м: дверна коробка, підлога - паркетна дошка - 2кв.м.

Також вказаним актом про залиття передбачено для ліквідації наслідків залиття виконати наступні ремонтні роботи в квартирі НОМЕР_2 :

коридор площею 14,3кв.м: стеля натяжна - 8,3кв.м, декоративні елементи стелі з гіпсокартону - 6кв.м, стіни - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 26кв.м;

кухня площею 8,1кв.м: стеля натяжна - 4,9кв.м, декоративні елементи стелі з гіпсокартону - 3,2кв.м, стіни - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 20кв.м;

кімната площею 12,7кв.м: стеля - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 12,7кв.м, стіни - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 33кв.м, заміна дверної коробки, заміна підлоги з паркетної дошки - 12,7кв.м;

кімната площею 17кв.м: стеля - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 17кв.м, стіни - декоровані «Венеціанською штукатуркою» - 4,5кв.м, стіни - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 38кв.м, заміна дверної коробки, заміна підлоги з паркетної дошки - 6,8кв.м;

балкон площею 3,5кв.м: стеля водоемульсійне покриття - 3,5кв.м, стіни - шпаклівка з фарбуванням водоемульсійною фарбою - 13кв.м;

кімната площею 8,4кв.м: заміна дверної коробки.

Як видно зізвіту про незалежну оцінку (а.с.6-47), складеного 04 червня 2018рокуТОВ «Бюро інвентаризації, оцінки та експертизи», розмір матеріального збитку завданого власнику об`єкта оцінки, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 82 736,64 грн.

Згідно з кошторисом№1 від 29 березня 2018 року на демонтажні роботи після залиття в квартирі АДРЕСА_1 , складеного ТОВ «Грінхаус Груп», вартість демонтажних робіт становить 14 760,46 грн. (а.с.51). Кошторисом визначені роботи, не передбачені актом про залиття, зокрема, щодо накриття меблів плівкою, прибирання сухе, прибирання вологе, пакування, винесення, навантаження будівельного сміття на авто, мішки для сміття, вивезення сміття, адміністративні витрати, витратні матеріали, транспорт.

Згідно з кошторисом№2 від 29 березня 2018року,на ремонтні, оздоблювальні роботи після залиття в квартирі АДРЕСА_1 , складеного ТОВ «Грінхаус Груп», вартість ремонтних, оздоблювальних робіт становить 139 866,51 грн. (а.с.52).

Зі свідоцтва про право власності на житло від 30 грудня 1997року, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва (а.с.74), вбачається, що квартира АДРЕСА_4 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та членам його сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 в рівних долях.

З листа позивача від 06квітня 2018року, адресованого відповідачу ОСОБА_5 (а.с.48), убачається, що він просив відповідача відшкодувати завдані збитки в розмірі 154 626,97 грн., проте жодної відповіді так і не отримав.

Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Статтею 151 Житлового кодексу України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що збитки позивачу були завдані внаслідок неналежного утримання квартири АДРЕСА_4 її власниками.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог щодо стягнення збитків, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилались на те, що шкоду має відшкодовувати ОСОБА_5 , який не допускав відповідачів до утримання належної їм квартири, здійснив ремонт в ній без їхньої згоди та самовільно втрутився в систему опалення.

Однак, такі доводи не знайшли підтвердження у матеріалах справи.

Так, матеріали справи містить копію постанови Апеляційного суду м. Києва від 25 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , 2010 року народження, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , 2011 року народження до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою. На підставі вказаної постанови було визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_4 між співвласниками наступним чином:

- ОСОБА_5 житлову кімнату площею 12, 5 кв. м.;

- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову кімнату площею 17.3 кв. м., житлову кімнату площею 8,3 кв. м. з лоджією 2,5 кв. м.

Інші приміщення квартири залишено у спільному користуванні співвласників.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_5 вказував на те, що він не здійснював жодних ремонтних робіт, які б могли призвести до завдання збитків позивачу. Інші відповідачі стверджували, що саме відповідач ОСОБА_5 виконував роботи, які стали причиною завдання збитків позивачу.

В той же час, конкретне право користування відповідачів спільною квартирою, було визначено вже після моменту залиття квартири позивача.

Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Таким чином саме на власника покладено обов`язок утримувати своє майно, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт та відшкодовувати збитки пов`язані із його правом власності.

Встановлено, що причиною залиття став розрив на з`єднанні металопластикової труби з приладом опалення у зв`язку з самовільним втручанням власника в систему централізованого опалення внаслідок перенесення приладу опалення на балкон у квартирі НОМЕР_1 . Тобто, відповідачі, як власники квартири, не забезпечили контроль за належним станом обладнання у квартирі та порядком здійснення ремонтних робіт, що і стало причиною завдання збитків позивачу.

В процесі розгляду справи відповідачі вказували на те, що кошторисом визначені роботи, не передбачені актом про залиття, зокрема, щодо ґрунтування стін акриловими ґрунтами, штукатурення стін гіпсовими штукатурками, прибирання сухе, ґрунтування стелі акриловими ґрунтами, штукатурення стелі гіпсовими штукатурками, фарбування плінтусу стельового в/е фарбами, декоративне штукатурення стін, вантажні та супутні роботи, адміністративні витрати, транспорт, а також використання відповідних матеріалів на здійснення робіт, не передбачених актом про залиття.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що полягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи те, що позивач просивстягнути з відповідачів збитки, реальний розмір яких визначений на підставі наданого позивачем звіту від 04 червня 2018року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність стягнення з відповідачів збитків в розмірі 82 736,64 грн відповідно до розміру їх частки у спільному майні.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутністьпідстав для стягнення з відповідачів вартості ремонтних робіт, зазначених у складених ТОВ «Грінхаус Груп» кошторисах, оскільки вона значно перевищує суму завданих позивачу збитків, визначену незалежним звітом, та не відповідає визначеним в акті про залиття пошкодженням та необхідним роботам.

Так, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суди першої інстанцій дійшов правильних висновків, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню всіма відповідачами.

Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляли та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини апелянтів у залитті квартири відхиляються колегією суддів, оскільки не підтверджуються жодними доказами. Будь-яких інших доводів на підтвердження своїх вимог апелянти не вказали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко