КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 вересня 2020 року місто Київ

Справа №761/1117/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Березовенко Р.В.,

Нежури В.А.,

секретар судового засідання: Малашевський О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», в особі представника Білоконь Інни Вікторівни на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва, у складі судді Кондратенко О.О. від 15 травня 2019 року в справі за заявою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі також ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулося до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

У травні 2019 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» подало до суду заяву про забезпечення позову. Просило накласти арешт на рухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме причеп марки «Лідер».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» з судовим рішенням не погодилося та подало апеляційну скаргу. Просило ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову про забезпечення позову. Накласти арешт на транспортний засіб «Лідер» модель 830085, рік випуску 2018, дата реєстрації 12 червня 2018, зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 . Вважало, що суд не дослідив усіх доказів та належним чином не з`ясував обставин справи, не взяв до уваги, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду та не врахував, що такі заходи є тимчасовими та необхідними для захисту прав осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із невжиттям таких заходів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року залучено до участі у справі правонаступників відповідача, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_3 .

Про дату, час і місце розгляду справи відповідачі були повідомлені належним чином, однак до суду не з`явилися, що, відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджало розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зі справи вбачається та її матеріалами підтверджене, що з метою забезпечення позовних вимог ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулася до суду з заявою про накладення арешту на рухоме майно, яке належить ОСОБА_1 ,а саме причеп марки «Лідер» модель 830085, рік випуску 2018.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Ці висновки щодо застосування наведених норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (провадження № 61-9850св19).

Приймаючи судове рішення про відмову у задоволені заходів забезпечення позову, районний суд наведений висновок узяв до уваги та виходив з недоведеності обставин на які посилається позивач.

Колегія суддів, не зважаючи на заперечення апеляційної скарги, з наведеним висновком суду першої інстанції погодилася, оскільки вказаний висновок суду першої інстанції є правильним й такими, що відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Розглядаючи спір, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, під час вирішення питання про забезпечення позову у даній справі, дав належну оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу, а також прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Всупереч твердженням апелянта, саме по собі посилання у заяві на ту обставину, що ОСОБА_1 , є фізичною особою-підприємцем, що здійснює діяльність з торгівлі автомобілями та легковими автотранспортними засобами, роздрібної торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення вимог ПрАТ «СК «АХА Страхування».

Інших доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність та обґрунтованість в цілому правильної по суті ухвали, постановленої судом, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім того, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенціюта практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно з яким, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За наведеного, ухвалу районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Тому, керуючись ч. 6 ст. 259, 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», в особі представника Білоконь Інни Вікторівни залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. У випадках визначених ст. 389 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 10 вересня 2020 року.

Судді: С.В. Лівінський,

Р.В. Березовенко,

В.А. Нежура