Справа № 219/7966/20
Провадження № 2/219/2775/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.10.2020 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі
головуючого судді Погрібної Н.М.,
при секретарі Захарчук М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №219/7966/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до якого просить суд визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме у квартирі АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва договору купівлі-продажу. Зазначає, що в квартирі зареєстрований відповідач, який його колишній приятель. Однак, відповідач не проживає в житловому приміщенні понад рік,особистих речей не має, що перешкоджає йому, як власнику користуватися і розпоряджатися належним йому майном та оформити субсидію.
Позивач, у судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просить задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив та заперечення проти позову від відповідача не надходили, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.
З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно договору купівлі-продажу квартири від 07.05.2002 року, квартира, яка розташована у АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 .
Актом від 28.08.2020 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 та за вказаною адресою фактично не проживає з січня 2019 року.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.391 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не є власником квартири, у ній не проживає, особистих речей не зберігає, його необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.7, 12, 13, 76, 263, 264, 265, 272, 280-283 , ЦПК, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Н.М.Погрібна