Ухвала

11 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 264/604/16-ц

провадження № 61-12281ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Донецького апеляційного суду від 02 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від

06 березня 2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (далі - АТ «ПроКредит Банк») про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки задоволено частково.

Визнано недійсним кредитний договір від 31 січня 2006 року № 8.6165, додаток № 1 до кредитного договору від 31 січня 2006 року № 8.6165 (графік повернення кредиту та сплати процентів, нова редакція від 29 листопада 2013 року) та договір № 1 про внесення змін до кредитного договору від 13 серпня 2009 року, укладених між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 .

Визнано недійсним договір іпотеки від 31 січня 2006 року № 1184-ІД 2, додаткову угоду до договору іпотеки від 31 січня 2006 року № 1184-ІД 2 та договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 13 серпня 2009 року № 1, укладених між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1

Визнано недійсним договір поруки від 31 січня 2006 року № 8.6165-ДП1 та договір про внесення змін до договору поруки № 1 від 13 серпня 2009 року, укладених між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 28 грудня 2017 року, індексний номер: 39025514, державний реєстратор: Корнілов Н. О., Юридичний департамент Маріупольської міської ради, Донецька область, номер запису про іпотеку: 24217474.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 28 грудня 2017 року, індексний номер: 39025514, державний реєстратор: Корнілов Н. О., Юридичний департамент Маріупольської міської ради, Донецька область, номер запису про обтяження: 24217527.

Скасовано заборону на нерухоме майно щодо нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 10808999, що була зареєстрована приватним нотаріусом Апалько М. Ю. 31 січня 2006 року, реєстраційний номер обтяження: 2832362.

Скасовано запис про іпотеку щодо нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 10808999, що була зареєстрована приватним нотаріусом Апалько М. Ю. 30 травня 2007 року, реєстраційний номер обтяження: 2832407.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Донецького апеляційного суду від 02 липня 2020 року апеляційну скаргу АТ «ПроКредит Банк» задоволено. Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У серпні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у якій заявники просили постанову Донецького апеляційного суду від 02 липня 2020 року скасувати, та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з порушенням пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обгрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:

1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;

4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;

5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обгрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;

6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;

8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги встановлено статтею 392 ЦПК України.

За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено визначені статтею 389 ЦПК України підставу (підстави) на якій (яких) подається касаційна скарга.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 посилаються на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема суд застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладених у постановах Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що випливають із кредитних правовідносин» (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Наведені заявниками доводи не дають підстав для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки зазначені постанови Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ не є постановами Верховного Суду у яких викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Ураховуючи наведене, заявникам необхідно подати до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції із зазначенням виключних випадків касаційного оскарження судових рішень відповідно до вимог частини другої статті 389 та пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

За змістом пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Донецького апеляційного суду від 02 липня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 02 жовтня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик