Справа № 161/7354/20
Провадження № 2/161/2332/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 вересня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Кихтюк Р.М.

секретаря Авдійчук О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самосійних вимог - орган опіки та піклування Монастирської районної державної адміністрації Тернопільської області про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Свій позов мотивує тим, що 23.04.2015 року між нею та відповідчем був укладений шлюб, який згідно рішення Монастирського районного суду Тернопільської області від 15.01.2019 року було розірвано.

Від цього шлюбу в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. Відповідач аліментів на утримання сина не сплачує, будь-якої участі у вихованні дитини не приймає, його життям не цікавиться. Вказує, що він усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина: не спілкується та не бачиться з ним, не цікавиться його життям, побутом, не приймає участі у його вихованні, матеріальної допомоги не надає.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Монастирського районного суду Тернопільської області від 15.01.2019 року було розірвано (а.с. 8).

За час шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02.09.2015 року (а.с.9).

Згідно судового наказу Монастирського районного суду Тернопільської області від 25.02.2019 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ј частки від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

Згідно довідки Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 20.02.2020 року за №10237 вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 згідно даного наказу станом на 12.02.2020 року становить 45949,84 грн. (а.с. 11).

22.01.2020 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , після чого прізвище останньої змінено на ОСОБА_1 (а.с. 7).

Як слідує із висновку № 7 від 20.10.2019 року органу опіки та піклування Монастирської районної державної адміністрації Тернопільської області, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є обґрунтованим та відповідатиме інтересам дитини (а.с. 14-15).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітьми лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не подав письмових заперечень щодо викладених у позовній заяві доводів, тим самим не спростував жодну із викладених у ній обставин.

Таким чином, суд вважає встановлений факт ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 840,80 грн. сплаченого судового збору.

На підставі ст. ст. 164 165 СК України, ст. 18 Конвенції про права дитини, Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код - НОМЕР_4 ) - 840 (вісімсот сорок)грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 вересня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк