Справа № 132/4101/19
Провадження № 2/132/100/20
РІШЕННЯ

Іменем України

25.02.2020 Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого - судді Сєліна Є.В., при секретарі судового засідання - Підгерській О.В., за участі: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача/адвоката - Шимотюк О.В., відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Калинівського району Вінницької області за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 132/4101/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2019р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розподілити спільно нажите подружжям майно, визнавши за ним та відповідачем, за кожним окремо, право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що з відповідачем ОСОБА_2 раніше перебував у зареєстрованому шлюбі, під час якого вини за спільні сімейні кошти придбали майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який залишився у користуванні відповідача, згоди про їх розподіл якого між ними не досягнуто, через що він змушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 08.11.2019р. за вказаним позовом було відкрите провадження за правилами загального позовного провадження.

Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались.

Відповідач із відзивом на позов до суду не звертався.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ШИМОТЮК О.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивач додатково суду пояснив, що відповідач ОСОБА_2 під час перебування в зареєстрованому шлюбі не працювала, доглядала за дітьми, власного доходу не мала, натомість єдиним джерелом доходу їх сім`ї була його заробітна плата. Спірний будинок був придбаний за їх спільні сімейні кошти, а тому останній є їх спільною сумісною власністю. Договір купівлі-продажу житлового будинку був оформлений на ім`я відповідача за їх обоюдним рішенням, при цьому в договорі зазначене дівоче прізвище ОСОБА_2 , оскільки остання після реєстрації шлюбу, в порушення вимог закону, довгий період часу, не зверталась до уповноваженого органу з приводу заміни документів, пов`язаних з її особистістю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила у задоволенні позову позивачу відмовити, оскільки спірний житловий будинок був придбаний за грошові виплати на дітей. На питання учасників судового розгляду зазначила, що спірний будинок був придбаний до реєстрації шлюбу з позивачем, а не під час шлюбу, як зазначено в позовній заяві.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12. 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина 3 статті 368 ЦК України ), відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Згідно пункту 24 цієї ж Постанови, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував з 16.08.2006р. в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який був розірваний рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 31.01.2019р. у цивільній справі № 132/4016/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яке набуло законної сили 04.03.2019р.

За час шлюбу сторони придбали житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який було оформлено на відповідача ОСОБА_2 , про що свідчить Договір купівлі-продажу житлового договору за серією ВКМ № 093288, посвідчений 26.06.2008р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3259.

Право приватної власності на вказане нерухоме майно зареєстроване в передбаченому законом порядку в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за відповідачем ОСОБА_2 (в реєстровій книзі № 1 за номером 54), що підтверджується Реєстраційним посвідченням, виданим 27.06.2008р. Калинівським СП в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації».

Наявність в Договорі купівлі-продажу житлового договору за серією ВКМ № 093288 від 26.06.2008р., дошлюбного прізвища відповідача ОСОБА_2 , пояснюється невчасним зверненням останньої до уповноваженого органу з приводу заміни документів, пов`язаних з її особистістю, що встановлено в судовому засіданні з наданого оригіналу паспорту громадянки України серії НОМЕР_1 , який був виданий Калинівським РС УДМС України у Вінницькій області лише 19.06.2014р.

Згідно з частиною 3 статті 368 ЦК України та частиною 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. (стаття 70 СК України).

Відповідно до положень частини 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина 2 статті 71 СК України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини 4, 5 статті 71 СК України).

Крім того, у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , набутий подружжям за час шлюбу за спільні сімейні кошти, а отже належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами відповідно до ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За ч.1, 5, 6, 7 ч.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідачем ОСОБА_2 не доведено суду належними та допустимими доказами, що спірний житловий будинок був набутий нею саме до шлюбу з позивачем, як і не надано доказів того, що дане нерухоме майно придбане за кошти, які належали їй особисто.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір при зверненні до суду у розмірі 768грн.40коп., що підтверджується з квитанції № 42, виданої 06.11.2019р. ІПТ ТБВ № 10001/0166 АТ «Ощадбанк».

Згідно ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи зі змісту вказаних положень закону, беручи до уваги те, що позов задоволений у повному обсязі, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача повинні бути стягненні витрати по сплаті судового збору в розмірі 768грн.40коп.

Керуючись ст.ст. 12, 80, 81, 82, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити.

Розподілити спільно нажите подружжям майно.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за кожним окремо, право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 документально підтверджені витрати по сплати судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом в розмірі 768грн.40коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калинівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя