Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2020 Справа №607/13756/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Облещук О.В., позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №391. Позов обґрунтовано тим, що сімейне життя не склалося з причини різних поглядів на сімейне життя. На даний момент між сторонами практично припинились шлюбні стосунки, ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства припинено, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , просить стягувати з відповідача за зустрічним позовом аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що оскільки належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, позивач за зустрічним позовом сама забезпечити не в змозі, тому батько дитини, який є здоровим та працездатним, згідний та зможе сплачувати аліменти.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із занесенням до протоколу судового засідання від 15 вересня 2020 року прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, та у зв`язку із цим ухвалено перейти до загального розгляду справи та призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позов з підстав викладених в заяві по суті. Пояснив, що він із відповідачкою спільно не поживає, шлюбні відносини зберегти неможливо. Зустрічний позов визнав, погодився оплачувати аліменти в розмірі 5000 гривень щомісяця на утримання сина.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала позов про стягнення аліментів. Первісний позов визнала, пояснила, що збереження шлюбу із відповідачем є неможливим, вважає о немає необхідності давати термін на примирення.

Дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 13 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №391 (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданим 04 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

Розглянувши справу, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, слід задовольнити, виходячи із такого.

Що стосується позовних вимог про розірвання шлюбу.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя, вони проживають окремо, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.

ОСОБА_2 визнала первісний позов, пояснила, що вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, відповідач позов визнає; сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, клопотань про надання строку на примирення сторонами спору не заявлено. Відтак, шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 .

У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки позивач за зустрічним позовом підтримує викладені в позові обставини, відповідач за зустрічним позовом позов визнає, зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, відсутні відомості про його поганий стан здоров`я, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - 11 вересня 2020 року і до досягнення повноліття.

У відповідності до частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.110, 112, 180, 181, 182, 184,199 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 13 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №391.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 11 вересня 2020 року і до досягнення повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивач-відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_3 виданий 03 червня 2008 року Зборівським РВ УМВС України в Тернопільській області, ідентифікаційний код: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_5 , виданий 17 травня 2013 року Тернопільським МВ УДМС України в Тернопільській області, ідентифікаційний код НОМЕР_6 адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк