ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року м. Київ

справа № 752/4403/20

провадження № 22-ц/824/11807/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

при секретарі - Ярмак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 липня 2020 року у складі судді Шевченко Т.М, повний текст складений 16.07.2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вимоги позову ОСОБА_1 мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить банківський вклад у розмірі 150 000 грн. 28 грудня 2013 року ОСОБА_4 складено заповіт, за змістом якого все належне ОСОБА_4 майно остання заповіла доньці ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що є єдиною спадкоємицею за заповітом, батько позивача ОСОБА_2 - відповідач у справі - має право на обов`язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України. Позивач вказує, що не проживала зі спадкодавцем, про існування заповіту їй стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого законом для подання заяви про прийняття спадщини, від батька ОСОБА_2 у січні 2020 року.

ОСОБА_1 вважає, що причини, у зв`язку із якими пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини, є поважними, оскільки вона не була обізнана про існування заповіту, а нотаріус після заведення спадкової справи не вчинила жодних дій стосовно її розшуку і повідомлення про відкриття спадщини, а тому просила визначити додатковий строк для подання нею до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Третя особа ОСОБА_3 надав пояснення щодо позову, де зазначив, що позивач була родичем спадкодавця, про її смерть дізналась в той же день, була присутня на похованні, поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не мала.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 липня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки про існування заповіту, за яким померла ОСОБА_4 заповіла їй все своє майно, довідалась від свого батька лише в січні 2020 року. Разом з тим, державний нотаріус не вжила жодних заходів, передбачених Законом, для її повідомлення про відкриття спадщини, що на думку позивача, свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Позивач вважає, що суд першої інстанції незаконно та необґрунтовано проігнорував той факт, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач визнає позовні вимоги та всі обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваного рішення, а також стосовно неправильного дослідження і оцінки доказів судом, та не заперечує проти їх задоволення.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував протии апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 , будучиналежним чином повідомлений про час розгляду справи, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , мати позивача після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді банківського вкладу у розмірі 150 000 грн., відкритому у АТ «Таскомбанк».

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 28.12.2013 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори, відповідно до змісту якого все своє майно, де б воно не було та з чого не складалося і, взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті, і на що за законом буде мати право, заповіла доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є позивачем у справі.

27 червня 2019 року за заявою сина померлої ОСОБА_4 , третьої осоьи у справі ОСОБА_3 , Другою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 64385506 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5

14 січня 2020 року із заявою про прийняття спадщини до Другої київської державної нотаріальної контори звернувся відповідач ОСОБА_2 , чоловік померлої.

18 лютого 2020 року до Другої київської державної нотаріальної контори звернулась позивач ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

Постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Шокун Є.М. від 18 лютого 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 у зв`язку із пропущенням строку прийняття спадщини.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачкою не доведено поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, з наступних підстав.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Відповідно до положень Закону України «Про нотаріат» нотаріус, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882, довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, строк для прийняття спадщини за заповітом пропущено позивачем у зв`язку із відсутністю відомостей про існування заповіту, оскільки заповіт знайшов відповідач у лютому 2020 року, тобто після закінчення строку для прийняття спадщини, тому з відповідною заявою позивач звернулась у лютому 2020 року, при цьому нотаріус не повідомила сторони про наявність заповіту, що свідчить про поважність причин пропуску цього строку, тому суд дійшов необґрунтованого висновку про відмову визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини.

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і вимогам закону, тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволенні позовних вимог, відповідно до ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити додатковий строк терміном в один місяць з моменту набрання рішення суду законної сили, для подання ОСОБА_1 до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :