Єд. унік. № 243/182/20
Провадження № 2/243/805/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участю секретаря Нікіфорової В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі № 5 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2020 року позивач звернулась до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності на підставі договору дарування належить земельна частка (пай) розміром 7,9 умовно-кадастрових гектар, яка розташована на землях колишнього КСП ім. Леніна, с. Долина, Слов`янський район, Донецька область.

Вказана земельна частка (пай) належала її батькові ОСОБА_2 на підставі сертифікату НОМЕР_1 , виданого 20.12.1996 року, який був отриманий ним як членом КСП та громадянином України.

Після отримання вказаного сертифікату її батько виїхав до Ізраїлю, де згодом прийняв громадянство та 13.08.2002 року подарував їй вказаний пай. ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько помер. На теперішній час позивачка не може виділити в натурі вказаний пай та оформити право власності на земельну ділянку, оскільки втратила оригінал сертифікату. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку (пай) у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Фальченко І.В., який діє на підставі ордеру серії ДН № 109030, в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволені позову (а.с.29)

Голова Долинської сільської ради надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.18).

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.07.1965 року ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 20.12.1996 року, виданого громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна, земельна часка (пай) розміром 7,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, належить ОСОБА_2 на підставі рішення Слов`янської районної державної адміністрації № 448 від 10.07.1996 року (а.с.4, 26).

З договору дарування від 13.08.2002 року, посвідченого ізраїльським нотаріусом Гейман Г. за № 1133/02, вбачається, що ОСОБА_2 , будучи на момент укладання договору громадянином Ізраїлю, подарував своїй дочці ОСОБА_1 земельний пай, право на яке він мав у відповідності до сертифікату серії ДН № 0203281 (а.с.6, 19-21).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хайфа Ізраїль, що підтверджується свідоцтвом про смерть, переведеного з івриту, засвідченого адвокатом нотаріусом в м. Хайфа І. ОСОБА_4 за № 372/2013 (а.с.5, 22-25).

З листа ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 14.01.2020 року вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДН НОМЕР_3 0203281 виданий ОСОБА_2 на підставі розпорядження Слов`янської РДА № 448 від 10.07.1996 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Леніна за № 6 від 09.01.1997 року (а.с.27).

Згідно рішення № 7-39/478-2 від 236.01.2020 року Долинської сільської ради про розгляд заяви ОСОБА_1 , останній відмовлено у видачі дозволу на виготовлення технічної документації та передачу у власність земельної ділянки у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату, рекомендовано звернутися до суду (а.с.28).

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Законність договору дарування від 13.08.2002 року у суду не викликає сумнівів, оскільки ОСОБА_2 , виконуючи вимоги діючого законодавства, здійснив відчуження земельної ділянки, а позивач придбав вказану земельну ділянку на підставах, які не забороняються діючим законодавством

Даний договір ніким не оспорений і недійсним не визнаний, посвідчений нотаріально, що свідчить про наявність правових наслідків, а тому не є нікчемним.

Крім того, вимогами ст.ст. 81, 140, 145 ЗК України, у редакції, що діяла на момент укладання договору, передбачено, що коли до особи переходить право власності на земельне ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати у її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент укладання договору дарування був громадянином Ізраїлю, а тому, мав здійснити відчуження земельної ділянки, що і зробив протягом року з моменту набрання чинності ЗК України.

Згідно зі ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону, здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай).

З наведеного слідує, що за позивачем належить визнати право на земельну частку (пай) площею 7,9 умовно-кадастрових гектарів відповідно до сертифікату серії ДН №0203281.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 377 ЦК України, ст.ст. 5, 7, 10, 12, 13, 81, 211, 213, 246, 247, 259, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Долинської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку (пай), - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу, право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату НОМЕР_1 , виданого 20.12.1996, площею 7,9 умовно-кадастрових гектарів, розташовану на землях колишнього КСП ім. Леніна, с. Долина Слов`янського району Донецької області.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького Апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Д.В. Воронков