ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/3077/19
номер провадження 2/695/461/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря Біленко Н.Г.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна», треті особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення та скасування протоколу загальних зборів, -

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна», третя особа - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, в якому просили:

-визнати недійсними і такими, що не відбулися рішення загальних зборів членів Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна», оформлені протоколом №1 від 13.04.2019 та протоколом №5 від 04.08.2019;

-скасувати протоколи загальних зборів членів Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна»№1 від 13.04.2019 та протокол №5 від 04.08.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі вказали, що при проведенні загальних зборів членів садівничого товариства, які оформлені протоколами №1 від 13.04.2019 та №5 від 04.08.2019 були порушені вимоги щодо необхідного кворуму, тому рішення прийняті на таких зборах є недійсними та підлягають скасуванню. Також позивачі зазначають, що до складу правління серед обраних 13.04.2019 на зборах увійшли особи, які не є членами товариства станом на 13.04.2019 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вказують, що рішення, ухвалені на загальних зборах членів садівничого товариства, які оформлені протоколом №1 від 13.04.2019 та протоколом №5 від 04.08.2019 суперечать положенням Статуту товариства.

Ухвалою від 02.10.2019 відкрито провадження у справі № 695/3077/19 за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 14.11.2019 задоволено заяву позивачів про забезпечення позову: заборонено Громадській організації «Садівниче товариство «Поляна» скликати збори загальних членів товариства та розпоряджатися коштами товариства; заборонено Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області проводити реєстрацію змін до відомостей Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна», до вирішення справи по суті.

Також 14.11.2019 судом постановлено ухвалу, якою відмовлено в задоволенні клопотання позивачів про залучення ОСОБА_4 в якості співвідповідача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою від 11.01.2020 у даній справі заяву представника ОСОБА_3 адвоката Ігнатенка В.М. про скасування заходів забезпечення позову задоволено частково: скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 14.11.2019 у вигляді заборони Громадській організації «Садівниче товариство «Поляна» скликати загальні збори членів товариства та розпоряджатися коштами товариства; та заборони Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області проводити реєстрацію змін до відомостей Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна» частково; заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.11.2019, у вигляді заборони Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області проводити реєстрацію змін до відомостей Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна», що обумовлені оспорюваними рішеннями, оформленими протоколом № 1 від 13.04.2019 та протоколом № 5 від 04.08.2019 - залишено без змін, до вирішення справи по суті.

Позивачі та представник позивача ОСОБА_2 -адвокат Нешенко О.Б. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Вказали, що тимчасово обране правління на зборах 13.04.2019 р. забрало в голови ГО «СТ «Поляна» документи, і після спливу трьох місячного строку продовжує вважати себе легітимним. При цьому вказані вище особи підробили рішення зборів від 04.08.2019 р., яких фактично не було. Також дані особи розпоряджаються коштами товариства.

Відповідач та третя особа Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили.

У судовому засіданні 11.03.2020 р. представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Ігнатенко В.М. заперечував проти задоволення позову. Третя особа ОСОБА_3 та його представник адвокат Ігнатенко В.М. у судове засідання 29.09.2020 р. не прибули. Згідно з наявною в матеріалах справи заявою вх. № ЕП-1168/20 від 05.06.2020 адвокат Ігнатенко В.М. просить здійснювати розгляд справи за його відсутності та у відсутність ОСОБА_3 , проти задоволення позову заперечує повністю та просить відмовити в позові.

Заслухавши пояснення позивачів та представника позивача ОСОБА_2 адвоката Нешенко О.Б., представника третьої особи ОСОБА_3 адвоката Ігнатенка В.М. (у судовому засіданні 11.03.2020р.), враховуючи підстави та предмет спору, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є членами Садівничого товариства «Поляна» (ідентифікаційний код 22794265).

Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ №625805 від 23.05.2007 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0.0608 га у межах згідно з планом Садівничого товариства «Поляна», з цільовим призначенням для ведення земельної ділянки.

13.04.2019 було проведено збори Садівничого товариства «Поляна», за результатами яких складено протокол № 1.

Відповідно до вказаного протоколу обрано тимчасово, терміном на 3 місяці членів правління, з метою контролю за доходами та видатками товариства, а також фінансово-господарської діяльності правління, призначено ревізійну комісію в складі 4 членів товариства та обрано її членів.

За результатами проведених 04.08.2019 загальних зборів Садівничого товариства «Поляна» складено протокол № 5, згідно з яким на зборах вирішено: обрати нових членів правління товариства; виключити попереднього голову правління ОСОБА_6 із складу підписантів; обрати ревізійну комісію у складі трьох осіб; затвердити кошторис Садівничого товариства «Поляна» з витратами 129 960,00 грн за рахунок членських внесків 116 960,00 грн та погашення заборгованості 13000,00 грн.; затвердити ОСОБА_7 особою, яка матиме повноваження на здійснення реєстраційних дій та подачі документів по Садівничому товариству «Поляна» до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Обґрунтовуючи порушення своїх прав, у зв`язку з прийняттям вказаних рішень позивачі в судовому засіданні також послались на збільшення розміру членських внесків, незадовільне виконання нелегітимним керівництвом товариства своїх обов`язків щодо належного забезпечення водою членів товариства, внаслідок чого посохли насадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що спір стосується порядку управління Громадською організацією «Садівниче товариство «Поляна» в частині обрання органів управління, ревізійної комісії та забезпечення господарської діяльності товариства.

Згідно зі Статутом садівничого товариства «Поляна», затвердженого розпорядженням виконавчого комітету Золотоніської районної ради народних депутатів від 29.10.1987 № 123-р робітники, службовці системи Черкаської облспоживспілки та інші громадяни добровільно об`єднуються в садівниче товариство «Поляна» для організації колективного саду на земельній ділянці, наданій у безстрокове користування підприємству рішенням виконавчого комітету Золотоніської районної ради народних депутатів площею 22,9 га з кількістю 315 ділянок розміром по 600 кв. м.

Пунктом 5 вказаного Статуту визначено, що садівниче товариство набуває прав юридичної особи з моменту реєстрації його статуту. Садівниче товариство має печатку зі своєю назвою.

Пунктом 1.1 Сатуту Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна» (нова редакція), затвердженого загальними зборами членів СТ «Поляна» від 14.12.2016 (далі Статут), Садівниче товариство «Поляна» створене за рішенням загальних зборів робітників і службовців Черкаської облспоживспілки протокол № 1 від 04.02.1997, зареєстроване розпорядженням Голови Золотоніського районної державної адміністрації № 293 від 13.10.1997 та перереєстроване Золотоніським районним управлінням юстиції 21.04.2004.

Згідно з п. 1.3 Статуту садівниче товариство є добровільним громадським неприбутковим об`єднанням, заснованим фізичними особами на основі єдності інтересів для спільної реалізації мети діяльності товариства, визначеної цим Статутом. За організаційно-правовою формою громадське об`єднання відноситься до громадської організації.

Відомості щодо Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна» у Реєстрі громадських об`єднань відсутні.

При цьому доказів реєстрації Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна» як неприбуткової організації відповідно до положень пп. 133.1.1 п. 133.1 ст. 133 Податкового кодексу України матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 1.5, 1.6 Статуту товариство є юридичною особою та є непідприємницьким об`єднанням, основною метою якого не є одержання прибутку. Кошти, отримані товариством, направляються виключно на виконання його статутних цілей і задач.

Товариство має печатку з власним найменуванням та ідентифікаційним кодом, бланки та може мати символіку, що зареєстрована у встановленому законом порядку, а також самостійний баланс, рахунки в установах банків, в тому числі і в іноземній валюті, та інші реквізити, що визначені для юридичних осіб чинним законодавством.

Метою діяльності садівничого товариства згідно з п. 2.1 Статуту є об`єднання зусиль власників та землекористувачів земельних ділянок для створення колективного саду і використання його членами для вирощування фруктів, ягід, овочів та іншої сільськогосподарської продукції, а також створення умов для культурного проведення вільного часу членами товариства та їх сім`ями, зміцнення здоров`я, залучення до праці підлітків, а також:

-зберігання та охорона майна садівничого товариства та його членів;

-експлуатація допоміжних інженерно-технічних будівель та споруд, включаючи інфраструктуру забезпечення життєдіяльності садівничого товариства;

-обслуговування прилеглої території;

-забезпечення власних потреб членів товариства;

-захист прав членів садівничого товариства;

-належне утримання та використання неподільного і загального майна садівничого товариства;

-забезпечення охорони, пожежної охорони, водопостачання, каналізації, електроенергії, вивіз відходів та інше;

-збір коштів з членів товариства за надані їм послуги по забезпеченню нормальної його життєдіяльності;

-здійснення розрахунків з постачальниками, що надають послуги товариству.

Згідно з п. 7.4 Статуту джерелами надходження коштів та майна до товариства, є, зокрема: вступні та членські внески членів садівничого товариства; цільові внески членів садівничого товариства; відшкодування за експлуатацію та утримання належного садівничому товариству майна загального користування та його території; відшкодування за надані послуги (охорону території, майна, пожежної охорони, водопостачання, каналізацію, електроенергію, вивіз відходів та інших послуг) по обслуговуванню території і майна членів садівничого товариства та самого товариства; кошти, отримані від діяльності товариства та інших юридичних осіб, заснованих товариством.

Вирішуючи питання про наявність підстав для закриття провадження в цивільній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), оскільки позов не належить розглядати у порядку цивільного судочинства, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства; фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно з частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

За змістом частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим відповідно до частин першої, другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна і суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України, за частиною першою якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно з частинами першою та третьою статті 167 Господарського кодексу України (далі ГК України) корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Власник корпоративних прав бере участь у капіталі господарської організації, а реалізація правомочностей, які надаються власнику корпоративних прав, надає йому можливість впливати на діяльність господарської організації.

Корпоративні відносини це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За змістом частин першої та другої статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Господарською діяльністю згідно з ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво), і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3 ГК України).

Громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності, є учасниками відносин у сфері господарювання, а відносини, що складаються між суб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю, належать до господарських відносин (стаття 2, частина шоста статті 3 ГК України).

Питання господарської діяльності кооперативів урегульовано статтею 94 ГК України, яка визначає кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань, які можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Кооперативи здійснюють свою господарську діяльність відповідно до вимог ГК України, інших законодавчих актів.

У статтях 95-100 ГК України врегульовано порядок створення та діяльності виробничих кооперативів як таких, що є, поміж інших, підприємствами колективної власності, водночас є відповідний закон, що регулює діяльність різних видів кооперативів (ч.1 ст. 94 ГК України).

Зазначені норми ГК України кореспондуються із статтями 83, 85, 86 ЦК України, згідно з якими юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Правові, організаційні, економічні та соціальні засади функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України «Про кооперацію».

Відповідно до відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Садівниче товариство «Поляна», ідентифікаційний код юридичної особи 22794265, організаційно-правова форма громадське об`єднання, дата державної реєстрації 25.09.1990, дата запису 09.07.2007, номер запису 0000339.

На час існування зареєстрованого Садівничого товариства «Поляна» як юридичної особи (з урахуванням Положення про порядок легалізації об`єднань громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 140) був чинним Закон України «Про об`єднання громадян», згідно зі статтею 1 якого об`єднанням громадян є добровільне громадське формування, створене на основі єдності інтересів для спільної реалізації громадянами своїх прав і свобод. Об`єднання громадян, незалежно від назви (рух, конгрес, асоціація, фонд, спілка тощо) відповідно до цього Закону визнається політичною партією або громадською організацією. Дія цього Закону не поширюється на релігійні, кооперативні організації, об`єднання громадян, що мають основною метою одержання прибутків, комерційні фонди, органи місцевого та регіонального самоврядування (в тому числі ради і комітети мікрорайонів, будинкові, вуличні, квартальні, сільські, селищні комітети), органи громадської самодіяльності (народні дружини, товариські суди тощо), інші об`єднання громадян, порядок створення і діяльності яких визначається відповідним законодавством.

Закон України «Про об`єднання громадян» втратив чинність з 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про громадські об`єднання», статтею 1 якого встановлено, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів. Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадська спілка - це громадське об`єднання, засновниками якого є юридичні особи приватного права, а членами (учасниками) можуть бути юридичні особи приватного права та фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Закон України «Про об`єднання громадян» не надавав громадським організаціям права здійснювати господарську діяльність безпосередньо, а лише через створені ними підприємства (стаття 21 зазначеного Закону).

Разом з цим, як установлено судом відповідно до п.1.3, 1.5,1.6 2.1 Статуту ГО «СТ «Поляна» товариство є неприбутковою, юридичною особою, створено шляхом добровільного об`єднання фізичних осіб для надання послуг членам товариства, а саме для виконання функцій енергопостачання, водопостачання, утримання і обслуговування у належному стані електромережі та водогонів.

Товариство є самостійною юридичною особою з дати його державної реєстрації, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку, штампи, бланки.

Відомості щодо Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна» у Реєстрі громадських об`єднань відсутні.

При цьому доказів реєстрації Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна» як неприбуткової організації відповідно до положень пп. 133.4.1 п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України матеріали справи не містять.

Отже ні за способом створення, ні за видом діяльності відповідач не відповідав ознакам, що характеризували б його як об`єднання громадян за законодавством, яке діяло на час створення та реєстрації як юридичної особи Садівничого товариства «Поляна».

Також немає доказів відповідності його ознакам громадського об`єднання за Законом України «Про громадські об`єднання».

Таким чином, на підставі викладеного вище вбачається, що спір між членами (учасниками) юридичної особи і цією ж юридичною особою, пов`язаний з діяльністю та управлінням такою юридичною особою, є корпоративним, тому відповідно до пункту 4 частини першої статті 20 ГПК України підлягає розгляду господарським судом, що, у свою чергу, виключає його розгляд у порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 (провадження № 14-170цс19); від 09 жовтня 2019 року у справі № 361/1478/17 (провадження № 14-301цс19), постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 390/1229/18 (провадження № 61-16409св19), постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 175/4725/15 (провадження № 61-42803 св 18), постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 360/213/19 (провадження № 61-5470св20).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (ч. 3 ст. 255 ЦПК України).

На виконання вимог частини 1 статті 256 ЦПК України суд зазначає, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 13, 18, 19, 255, 256, 258 261, 352, 353, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна», треті особи: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення та скасування протоколу загальних зборів - закрити.

Роз`яснити позивачам, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 14.11.2019р. у вигляді заборони Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області проводити реєстрацію змін до відомостей Громадської організації «Садівниче товариство «Поляна», що обумовлені оспорюваними рішеннями, оформленими протоколом №1 від 13.04.2019 року та протоколом №5 від 04.08.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, в порядку визначеному ст.ст.354,355 ЦПК України.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст ухвали складено 19 жовтня 2020 року.