УХВАЛА

iменем України

Справа № 330/186/19

6/330/56/2020

"14" вересня 2020 р.

суд Якимівського районного суду Запорізької області

у складі : головуючого- судді Гусарової В.В.,

за участю секретаря Колєдаєвої Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Встановив :

08.07.2020 р. до Якимівського районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, яка була мотивована наступним : в провадженні Якимівського районного суду Запорізької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. 17 лютого 2020 року Якимівським районним судом було ухвалено рішення, на підставі якого суд позов задовольнив повністю та вирішив:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з оплатою заборгованості за газопостачання до ПАТ «Мелітопольгаз» у розмірі 24 141, 75 грн.Рішення набрало законної сили 01.06.2020 року., ОСОБА_1 просить суд розстрочити виконання рішення суду на один рік, визначивши щомісячний платіж у розмірі 2011, 82 грн. Оскільки, починаючи з 11.08.2000 року вона з позивачем ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 07.08.2017 року. Від шлюбу з відповідачем сторони мають двох неповнолітніх дітей:

* ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується

свідоцтвом про народження,

* ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що

підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , які після припинення сімейних відносин із позивачем проживають разом зі заявницею та перебувають на її утриманні.

Донька ОСОБА_4 у цьому році закінчила школу та буде вступати до вищого навчального закладу у м. Харкові, тому наразі заявницею несуться затрати на влаштування дитини до ВНЗ, оплату гуртожитку, переїзд тощо. Позивач не приймає жодної участі у витратах на навчання доньки та у витратах, пов`язаних із переїздом дитини до іншого міста.

Крім того, на підставі Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу» на усій території України було запроваджено карантин, який вплинув на її підприємницьку діяльність, яку вона не поновлювала, та наразі не має можливості заробляти грошові кошти, які вона мала можливість заробити у 2019 році, коли не було пандемії, що підтверджується Витягом з реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03.07.2020 року, який додається до заяви. У витязі на сторінці 8 зазначено, що підприємницька діяльність була зупинена 30.08.2019 року та більше не поновлювалась. Хоча, до часу запровадження карантину через коронавірусну інфекцію заявниця щорічно поновлювала свою підприємницьку діяльність та належним чином забезпечувала свою сім`ю у матеріал чому плани Чого не змогла зробити в цьому році.

Крім того, у провадженні Якимівського районного суду перебуває цивільна справа № 330/1716/17 про поділ майна подружжя за позовом ОСОБА_2 до мене та за її зустрічним позовом, в рамках якої на підставі ухвали суду від 31.01.2018 року було арештовано усе належне заявниці майно, що підтверджується копіями ухвал суду від 29.01.2018 року та від 31.01.2018 року, зустрічної позовної заяви, які додаються до даної заяви. Через вищевказані обставини, в заявниці виникли реальні труднощі, пов`язані із одноразовим перерахуванням на користь позивача грошової суми у розмірі 24 141, 75 грн., яку присудив Якимівський районний суд на підставі рішення від 17.02.2020 року.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник не з`явились, надіслали до суду заяву, в якій просили розглянути справу зі їх відсутністю, задовольнити заяву та вирішити питання щодо скасування арешту на майно ОСОБА_1 в межах вказаного виконавчого провадження.

На заяву ОСОБА_1 щодо розстрочки виконання рішення суду, до суду надійшли письмові заперечення ОСОБА_2 , який повністю заперечував проти задоволення заяви та зазначив, що:

По-перше, відповідачка у своїй заяві посилається на свій тяжкий матеріальний стан, що унеможливлює на теперішній час виконати рішення суду. Однак, вказані доводи нічим не підтверджені та повністю спростовуються наступним, спільні діти сторін, хоча і проживають з заявницею, однак, ОСОБА_2 на їх утримання надає грошові кошти - аліменти у розмірі 2027 гривень на кожну дитину щомісячно, які стягнуті з нього рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 320/7851/17 віл 20.05.2019 року» яке набрало законної сили 11.09.2019 року, що підтверджується копією рішення суду з ЄДРСР, доданою по заперечень.Заборгованості зі сплати аліментів позивач на теперішній час не має, що підтверджується Інформацією з Єдиного реєстру боржників, доданою до заперечень.

Більш того, на теперішній час їх донька - ОСОБА_4 вже вступила до Державного навчального закладу «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю» на спеціальність перукар та навчається там на денному відділені. Саме батько відвозив її до м. Запоріжжя для вступлення до навчального закладу. Також, варто зазначити, що на час навчання вона проживає у родичів ОСОБА_2 у м, Запоріжжі безоплатно. Таким чином, посилання заявниці на те, що позивач жодним чином не приймає участі матеріальному забезпеченні неповнолітніх дітей, а тому вона не може виплатити одразу заборгованість за рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 17,02.2020 року, є надуманими, безпідставними, та таким, що жодним належним доказом не підтверджені.

По-друге, посилання заявниці на те, що у провадженні Якимівського районного суду Запорізької області перебуває справа про поділ майна подружжя №330/1716/17 та на все її майно накладено арешт, а тому вона має реальні труднощі для одноразового відшкодування грошової суду у розмірі 24 141,75 грн,, є безпідставними у зв`язку з наступним. Ухвалою суду, на яку посилається заявниця, про забезпечення позову від 31.01.2018 року було накладено арешт не на особисте майно ОСОБА_4 , а на спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а тому не зрозуміло, яким чином накладений арешт на майно подружжя перешкоджає заявниці виконати рішення суду. Також, наявність іншої цивільної справи у Якимівському районному суді Запорізької області не може свідчити про тяжкий матеріальний стан заявниці.

По-третє, та обставина, що заявниця не поновлювала свою підприємницьку діяльність, не може свідчити про те, що вона не працювала та не отримувала дохід. Більш того, працювати або не працювати - це право кожного громадянина України, а не його обов`язок. А виконання рішення суду, яке набрало законної сили - це обов`язок кожної сторони по справі, а тому посилання заявниці на те, що вона не працює, не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для розстрочення їй виконання рішення суду.

В своїй заяві ОСОБА_2 та його представник просили розглянути заяву без їх участі та у заяві відмовити у повному обсязі.

Ознайомившись с заявами сторін та матеріалами, які їх обґрунтовують суд дійшов до наступного :

17.02.2020 р. рішенням Якимівського районного суду Запорізької області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані з оплатою заборгованості за газопостачання у розмірі 24141,75 гр. Вказане рішення набуло чинності 01.06.2020 р. ( а.с.182-185), зазначене рішення відповідачем до теперішнього часу не виконане.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Частиною 4,5 ст. 435 ЦПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Тобто, по даній справі розстрочка виконання рішення взагалі можлива тільки до 17.02.2021 р. ( з дня ухвалення рішення першою інстанцією).

Щодо підстав розстрочки :

Суд погоджується з позивачем про те, що розгляд судом справи щодо поділу майна подружжя та арешт сумісно нажитого майна, офіційне не працевлаштування відповідача не є підставою для розстрочки виконання рішення суду.

З іншої сторони, на теперішній час менша дитина знаходиться на утриманні відповідача. На час виникнення заборгованості за газопостачання ( яка стягнута рішенням суду) відповідач проживала з дітьми сторін, які були на її утриманні. В той час позивач не сплачував відповідачу аліментів, а тому вказана обставина враховуються судом при визначенні ступеню вини відповідача як обставина, що с повинна враховуватись при винесенні рішення по заяві про розстрочку. Крім того, на теперішній час державним виконавцем винесено рішення про арешт майна боржника в межах вказаного провадження, відповідно гроші, які надходять до відповідача як аліменти , не можуть нею використовуватись, що також враховується судом.

З вищевикладеного, суд вважає, що вказане заява підлягає частковому задоволенню, з розстрочкою виконання рішення суду на 5 місяців до 17.02.2021 р., зі сплатою 4828,35 гр. щомісячно.

Щодо клопотання про скасування арешту майна, яке заявила відповідач, суд вважає, що вказане клопотання не може бути розглянуто в межах вказаною заяви про розстрочку, бо : відповідачу з вказаним клопотанням необхідно звернутись до державного виконавця, а у випадку незадоволення вказаного клопотання, відповідач має право оскаржити дії державного виконавця .

Керуючись ст.435 ЦПК України, суд

ухвалив :

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів- задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 17.02.2020 р. по справі №330/186/19, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за газопостачання у розмірі 24141,75 гр. на 5ть( п`ять) місяців до 17.02.2021 р. ., зі сплатою 4828,35 гр. ( чотири тисячі вісімсот двадцять вісім гр. 35 коп.) щомісячно.

судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію

У відповідності до ст.353 ЦПК України вказана ухвала може бути оскаржена окремо від рішення. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з моменту її оголошення (складання). Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення (складання), має право на поновлення припущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд Запорізької області.

Суддя: :