Ухвала

11 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 753/17250/18

провадження № 61-12932ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення дій, що порушують авторське право,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення дій, що порушують авторське право.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 протягом серпня 2018 року здійснено наукове дослідження проекту змін в Українському правописі, які пропонуються Українською національною комісією з питань правопису при Міністерстві освіти і науки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 результати дослідження опубліковано на власному веб-сайті https://www.yenotes.com та у соціальній мережі Facebook на офіційній сторінці словника ОСОБА_3 .

20 серпня 2018 року електронною поштою здійснено розсилку повідомлення низці засобів масової інформації із запрошенням ознайомитися з дослідженням, зокрема на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є контактом веб-сайту novynarnia.com, засновником, головним редактором та власником якого є відповідач.

ІНФОРМАЦІЯ_3 на веб-сайті novynarnia.com опубліковано новину «Обговорюємо новий правопис: чим проект-2018 відрізняється від чинного», у змісті якої повністю використано дослідження позивача та без його згоди.

В результаті досудового врегулювання відповідачем здійснено часткове редагування тексту - прибрано ліву частину стовпчиків таблиць, інший текст відображено без таблиць. Залишились власні коментарі позивача, аналітичний матеріал і інші власні напрацювання. Відповідачем здійснено посилання на першоджерело, а саме сайт, що належить позивачу.

У листуванні з досудового врегулювання відповідач зазначив, що текст правопису належить усім, але позивач зазначав, що 97 % тексту є результатом його наукового дослідження, тобто ним створено науковий твір, що був використаний та змінений без його згоди, чим порушено права автора.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 рокупозов ОСОБА_2 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 припинити порушення авторського права ОСОБА_2 шляхом вилучення в повному обсязі з веб-сайту ОСОБА_1 «ІНФОРМАЦІЯ_5» (ІНФОРМАЦІЯ_6) твору ОСОБА_2 , який розміщено за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 Зобов`язано ОСОБА_1 опублікувати на своєму сайті «ІНФОРМАЦІЯ_5» інформацію, що опублікований на цьому ж сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 твір є порушенням авторського права ОСОБА_2 через неправомірне копіювання текстів веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_7, з одночасним наведенням тексту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року у цивільній справі № 753/17250/18 (провадження №2/753/330/19).

У серпні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, зокрема такими підставами є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права виключно у випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

В якості підстави касаційного оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року, заявник зазначає відсутність правового висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суди прийняли судові рішення на підставі неналежних доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження в цій справі необхідно відкрити.

У касаційній скарзі заявником викладено клопотання про зупинення виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року, яке обґрунтовано тим, що постановами державного виконавця від 02 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчих листів № 753/17250/18 про зобов`язання припинити порушення прав ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору та витрат на правову допомогу. Заявник зазначає, що виконання оскаржуваних судових рішень фактично позбавляє сенсу оскарження цих рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи, що заявником у клопотанні не наведено чому неможливо буде здійснити поворот виконання рішень у разі задоволення касаційної скарги, клопотання про зупинення виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення дій, що порушують авторське право, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року.

Витребувати з Дарницького районного суду м. Києваматеріали вищезазначеної цивільної справи № 753/17250/18.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 27 липня 2020 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик