Справа № 362/7427/19 Головуючий 1 інстанція- Лебідь-Гавенко Г.М.
Проваження № 22-ц/824/9932/2020 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 жовтня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко Олени Євгеніївни про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київької області від 26 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко О.Є. про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задоволено заяву позивача ОСОБА_2 та забезпечено позов шляхом накладення арешту на наступне нерухоме майно:

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1142 га, кадастровий номер :01:005:0014, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка; Земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1145 га, кадастровий номер :01:005:0013, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1145 га, кадастровий номер :01:005:0012, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1091 га, кадастровий номер :01:005:0011, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); Земельну ділянку, що розташована за адресою:Київська

- 2 -

область, Васильківський район село Варовичі, площею 0,1190 га, кадастровий номер :01:005:0010, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1194 га, кадастровий номер :01:005:0009, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельна ділянка, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,0984 га, кадастровий номер :01:005:0008, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1460 га, кадастровий номер :06:012:0061, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); Земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1313 га, кадастровий номер :06:012:0060, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1272 га, кадастровий номер :01:005:0079, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); Земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1272 га, кадастровий номер :01:005:0078, цільове призначений - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1159 га, кадастровий номер :01:005:0077, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1129 га, кадастровий номер :01:005:0076, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1230 га, кадастровий номер :01:005:0075, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1216 га, кадастровий номер :01:005:0074, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,0864 га, кадастровий номер :01:005:0073, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); Земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1697 га, кадастровий номер :01:005:0072, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- 3 -

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,2091 га, кадастровий номер :01:005:0071, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1139 га, кадастровий номер :01:005:0070, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,0930 га, кадастровий номер :01:005:0069, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,0872 га, кадастровий номер :01:005:0068, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1272 га, кадастровий номер :01:005:0067, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); Земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1264 га, кадастровий номер :01:005:0066, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,0785 га кадастровий номер :01:005:0065, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, село Варовичі, площею 0,1042 га, кадастровий номер :01:005:0064, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Не погоджуючись із ухвалою, відповідач ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Невмержицької І.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді першої інстанції і постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви,посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права. Скарга мотивована хибністю висновків суду про те, що розміщення інформації про продаж земельних ділянок у с.Варовичі Васильківського району Київської області на сайті оголошень «OLX» не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Судом не врахована безпідставність позовних вимог, про що заначено у відзиві на позов, в тому числі не сплачено позивачами в повному обсязі судовий збір за подачу позову, що у свою чергу дає підстави вважати, що майновий стан позивачів може унеможливити чи ускладнити виконання судового рішення про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені внаслідок забезпечення позову. У заяві позивача не зазначено пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення позову. Ні заява позивача, ні постановлена судом ухвала не містять достатніх обгрунтувань щодло можливості утруднення виконання чи невиконання судового рішення, оскільки з моменту отримання ухвали про арешт він припинив будь-які дії, спрямовані на реалізаію спірного майна.

Позивач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно забезпечив його позов, а

- 4 -

доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Григор`єв Р.І. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області як незаконну.

Представник позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 адвокат Джяутов В.В. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Державний реєстратор Науменко О.Є. належним чином повідомлена про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, до суду не з`явилася, причин неявки не повідомила, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко О.Є. про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Провадження у справі відкрито 29 січня 2020 року.

Позов мотивований тим, що належне позивачу ОСОБА_2 спірне нерухоме майно у вигляді земельних ділянок перебувало в іпотеці у ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки від 09 червня 2017 року та забезпечувало виконання зобов`язання ОСОБА_3 за договором позики грошей у ОСОБА_1 . У зв`язку із невиконанням договору позики іпотекодержатель ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на усі земельні ділянки. Вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем ОСОБА_1 проведене з порушенням вимог закону.

24 лютого 2020 року позивач ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки. Заява мотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 розмістив об`яви в мережі Інтернет на сайті«OLX» щодо продажу вказаних ділянок і від спільних знайомих він дізнався про наявність у останнього покупців цих ділянок, а відтак їх відчуження унеможливить виконання рішення суду і захист його прав.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п.1-2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту або забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які

- 5 -

мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом вказаних норм, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови ПВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, яка має свою процесуальну форму, і з цих підстав забезпечення позову розглядається як вимога, яка характеризується своєю універсальністю, охоронною функцією, превентивністю, імперативністю та обов`язковістю. Поняття забезпечення позову визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати зацікавленій особі виконання ухваленого на її користь судового рішення та ефективний захист її прав.

Задовольняючи заяву позивача, судпершої інстанції обгрунтовував свої висновки наявністю передбачених ст.149 ЦПК України підстав для застосування заходів забезпечення позову.

При цьому суд виходив із того що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або ж унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся,у випадку відчуження відповідачем нерухомого майна чи укладення з цим майном правочинів.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

При вжитті заходів забезпечення позову судом обгрунтовано враховано як зміст вимог позивача, які полягають у оспоренні законності шлюбного договору в частині статусу спірного нерухомого майна, так і співмірність вжитих заходів із позовними вимогами, види забезпечення позову та спроможності таких заходів забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позов(пункти 3 і 4 постанови ПВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, як і відсутність доказів про намір відповідача провести відчуження спірного майна необгрунтовані, оскільки як вище вказувалося позивач надав суду докази розміщення в мережі Інтернет на сайті «OLX» оголошень про продаж спірного нерухомого майна у вигляді земельних ділянок у с.Варовичі Васильківського району Київської області (т.2 а.с.91-92).

- 6 -

Наведені дії свідчать про наявність у відповідача волевиявлення на відчуження спірних ділянок, що у свою чергу з огляду на предмет вимог позивача дає суду підстави для вжиття заходів забезпечення позову. При цьому посилання відповідача на те, що з моменту отримання ухвали про арешт він припинив будь-які дії, спрямовані на реалізаію спірного майна, не спростовують висновків суду про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки забезпечення виконання можливого рішення суду не може грунтуватися на намірі (добрій волі) відповідача не проводити відчуження, яке у будь-який момент може бути змінене.

Окрім того, відхиляючи дані доводи апеляційної скарги колегія суддів також виходить із того, що відповідач звернув стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за договором позики, а тому існують достатні підстави вважати, що відповідач набув права власності на спірну нерухомість з метою подальшої її реалізації і повернення собі грошових коштів, чого не заперечує сам відповідач, який в тому числі не надав доказів, що і використати їх для власнихк потреб.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на неврахування судом безпідставності позовних вимог по суті спору. Дані обставини щодо обгрунтованості чи необгрунтованості вимог відповідно до положень цивільного процесуального закону з`ясовуються при розгляді справи по суті позовних вимог, де сторонами подаються відповідні докази на обгрунтування їх доводів. При вирішенні питання про забезпечення позову, суд не вправі давати оцінку доказам, а також вирішувати наперед питання обгрунтованості доводів та заперечень сторін по суті позову і правомірності заявлених позовних вимог.

Це ж стосується посилань на несплату позивачами в повному обсязі судового збору за подачу позову.

Доводи скарги про те, що у заяві позивача не зазначено пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення позову, а їх майновий стан може унеможливити чи ускладнити виконання судового рішення про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені внаслідок забезпечення позову не є підставою для скасування ухвали з огляду на таке.

Відповідно до ч.7 ст.153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Згідно із ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального Закону суд має право, втім він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені ч.3 ст.154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

- 7 -

Жодна з наведених обставин судами не була встановлена, з огляду на що доводи заявника апеляційний суду визнає необґрунтованими. Така ж правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 369/7793/17.

Колегія суддів вважає, що посилання скаржника на порушення судом положень закону щодо його права володіння і розпоряджання власністю не грунтуються на законі.

Згідно положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Поскільки цивільний процесуальний закон, а саме ст.ст.151-152 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) передбачає можливість обмеження особи у здійсненні права власності при вжитті заходів забезпечення цивільного позову зокрема шляхом накладення арешту на спірне майно, то такі дії суду відповідають приписам Конституції України і діючому законодавству.

При цьому, кодегія суддів враховує, що в даному випадку відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства суд вирішив лише процедурне питання про забезпечення позовних вимог, не позбавляючи апелянта права власності на належне йому майно. Накладення арешту на належне відповідачу майно за своїм змістом полягає у обмеженні права особи лише розпорядитися майном (провести його відчуження), проте не позбавляє скаржника права володіння і користування цим майном.

Також колегія суддів враховує встановлене ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право відповідача на мирне володіння майном, згідно якого кожен має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Дана норма дозволяє втручатися у здійснення особою права власності і обмежувати його згідно закону, в тому числі для захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним.

В даному випадку втручання у право власності відповідача у вигляді обмеження на відчуження майна здійснене згідно із законом і було пропорційним переслідуваній меті, поскільки здійснене для захисту прав і свобод інших осіб.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: