Справа № 215/4592/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Науменко Я.О., за участю: секретаря Махоні Н.Ю.,

згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №8 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

В С Т А Н О В И В:

07.08.2020 до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування якої вказано, що позивач перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем 27 червня 2009 року близько 15 години 10 хвилин, з вини відповідача, знаходячись в цеху по виробництву обкотишів №1, внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом отримала тілесні ушкодження, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку. Довідкою МСЕК від 21.10.2009 позивачу вперше встановлено 70% втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності внаслідок виробничої травми. Довідкою МСЕК від 20.10.2010 при повторному огляді позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. 12.10.2011 позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності з 01.11.2011 безстроково. В зв`язку з виробничою травмою змінилися спосіб та якість життя позивача, що завдає їй моральних страждань. Просить стягнути з відповідача на користь позивача 330610 грн. за заподіяну моральну шкоду внаслідок ушкодження здоров`я.

Ухвалою від 11.08.2020 прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження у справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті на 22.09.2020.

22.09.2020 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 19.10.2020.

19.10.2020 сторони в судове засідання не з`явились. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог (вх.№19218 від 19.10.2020). Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача (вх.№19206 від 19.10.2020).

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 було визнано винною у настанні нещасного випадку, так як остання сама порушила положення локальних документів відповідача, які регламентують заходи з охорони праці, що призвело до настання нещасного випадку з нею. Також зазначає, що на підтвердження факту спричинення моральної шкоди позивачем не надано жодних доказів та вказує, що заявлена позивачем сума моральної шкоди нічим не обґрунтована і не відповідає вимогам розумності, справедливості та критеріям судової практики.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Позивач - ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах з ПАТ «ПівнГЗК» на посаді машиніста крана, 27 червня 2009 року близько 15 години 10 хвилин, знаходячись в цеху по виробництву обкотишів №1, внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньосуглобового багатооскольчатого перелому нижньої третини великої гомілкової кістки та оскольчатий перелом малої гомілкової кітки на перетині середньої третини та нижньої третини правої гомілки зі зміщенням уламків, що підтверджується актом №3/VІІ про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом та актом розслідування нещасного випадку (а.с.15-17, 18-21, 34-39).

Відповідно до акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1 №3/VІІ, затвердженого 03 липня 2009 року, причинами настання нещасного випадку, що стався 27 червня 2009 року на ВАТ «ПівнГЗК» з ОСОБА_1 є: основна: організаційна - невиконання потерпілою вимог інструкції з охорони праці п. 1.10.11 «Інструкції з охорони праці ІОП №06.10-07 для машиніста мостового, козлового крана ЦВО-1»; супутні: відсутня.

Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці зазначено: ОСОБА_1 , машиніста крана цеху по виробництву обкотишів №1, п. 1.10.11 «Інструкції з охорони праці ІОП №06.10-07 для машиніста мостового, козлового крана ЦВО-1». (а.с.17).

В акті розслідування нещасного випадку, що стався 27 червня 2009 року о 15 год. 10 хв. у ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» форми Н-5, складеного 02 липня 2009 року, зроблено висновок, що нещасний випадок з ОСОБА_1 вважається пов`язаним з виробництвом і на нього складається акт за формою Н-1 (а.с.20).

Протоколом засідання комісії з визначення вини машиніста крана цеху підготовки виробництва обкотишів №1 ВАТ «ПівнГЗК», яка отримала травму на виробництві, враховуючи наслідки нещасного випадку комісія дійшла висновку одноразову допомогу не зменшувати (а.с. 23).

Згідно з випискою з акта огляду МСЕК до довідки серії ДНА-02 №033642 позивачу після огляду 21.10.2009 первинно з 19.10.2009 по 01 листопада 2010 встановлено 70% втрати працездатності та друга група інвалідності у зв`язку з виробничою травмою від 27.06.2009 (а.с. 3-4).

Після повторного огляду 20.10.2010 позивачу з 01 листопада 2010 року по 01 листопада 2011 року встановлено 40% втрати працездатності та третя група інвалідності у зв`язку з виробничою травмою від 27.06.2009 (виписка з акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААА № 003930). (а.с. 3-4).

З виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААА №008220 вбачається, що позивачу після огляду 12.10.2011 з 01 листопада 2011 року безстроково встановлено 25% втрати працездатності у зв`язку з виробничою травмою від 27.06.2009 (а.с. 14).

Статтею 171 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Пунктом 24 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року за №1232 встановлено, що нещасний випадок, що стався на підприємстві з працівником іншого підприємства під час виконання ним завдання в інтересах свого підприємства, розслідується комісією, утвореною підприємством, на якому стався нещасний випадок, за участю представників підприємства, працівником якого є потерпілий. Такий нещасний випадок береться на облік підприємством, працівником якого є потерпілий.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина друга статті 153 КЗпП України).

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від підприємства грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

За змістом статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, враховуючи те, що нещасний випадок стався під час перебування у трудових відносинах ОСОБА_1 з ПАТ «ПівнГЗК», а отже, наявні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу, з урахуванням глибини та тривалості її моральних страждань, яких вона зазнала внаслідок трудового каліцтва, (постанова Верховного Суду від 01 листопада 2018 року у справі № 212/7907/16-ц) та при визначенні суми моральної шкоди суд застосовує принцип розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Доводи представника відповідача про те, що ПрАТ «ПівнГЗК» не повинно відповідати за дії потерпілої, оскільки нещасний випадок стався з її вини, є безпідставними, оскільки сам по собі факт отримання позивачем ушкодження здоров`я під час виконання нею трудових обов`язків, який встановлено актом про нещасний випадок на виробництві та висновком МСЕК, є підставою для відшкодування відповідачем моральної шкоди (постанова Верховного Суду від 29 жовтня 2018 р. у справі № 212/754/18).

Доводи про те, що позивач не підтвердила достатніми та допустимими доказами факт заподіяння їй моральних страждань та розмір завданої їй моральної шкоди, не заслуговує на увагу, оскільки втрата 25% здоров`я - це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги характер ушкоджень потерпілої, ступінь вини потерпілої в нещасному випадку, об`єктивну оцінку нещасного випадку згідно обставин, встановлених в актах за формою Н-1 та Н-5, та тяжкість страждань ОСОБА_1 ..

Враховуючи викладене та роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, глибину та ступінь моральних страждань позивача, яких вона зазнала та зазнає в результаті трудового каліцтва, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, встановлення їй втрати професійної працездатності у розмірі 70% первинно та 25% безстроково, ступінь вини самого позивача, суд вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди в сумі 70000 грн..

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому, враховуючи, що позивач від сплати судового збору звільнений, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 840,80 грн., оскільки ця сума щодо немайнових позовних вимог не залежить від розміру стягнення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 23, 76-80, 89, 141, 258, 259,263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (ідентифікаційний код 00191023, місцезнаходження: 50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням його здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві 70000 (сімдесят тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (ідентифікаційний код 00191023, місцезнаходження: 50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг) на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп..

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне судове рішення складене 19.10.2020.

Суддя: