Єдиний унікальний номер: 448/747/20
Провадження № 2/448/464/20
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25.09.2020 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Романченко І.А.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що син ОСОБА_3 вже досягнув повноліття, однак такий навчається у Львівському вищому професійному училищі комп`ютерних технологій та будівництва на денному відділенні, у зв`язку з чим надалі потребує матеріальної допомоги.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 займається перевезеннями, працює за кордоном та має високий заробіток. Вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу сину ОСОБА_3 на час його навчання.

З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 2000 гривень щомісячно на весь час навчання, починаючи з 04.04.2020р. та до досягнення ним двадцяти трьох років.

Ухвалою від 06.07.2020р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 21.08.2020р. подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги ОСОБА_1 заперечує та просить в задоволенні таких відмовити, покликаючись на наступні обставини: позивачкою надано довідку на підтвердження факту навчання сина ОСОБА_3 , де строком закінчення ним навчального закладу зазначено 30.06.2020р.; позивачка жодним чином не намагалась домовитись з ним (відповідачем) про сплату аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання; він (відповідач) не є офіційно працевлаштованим, а лише підробляє тимчасовими заробітками; твердження позивачки про факт здійснення ним перевезень та роботи за кордоном є лише її припущеннями, оскільки не є підтвердженими жодними доказами; він (відповідач) при можливості надає сину допомогу; батьки мають однаковий обов`язок щодо утримання дитини; позивачка, заявляючи позовні вимоги про сплату аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно, вимагає аліменти у розмірі, який перевищує «рівну міру утримання дитини обох батьків» - 50 % прожиткового мінімум для працездатних осіб (1098,50 грн.); він (відповідач) є одруженим та має на утриманні ще двох малолітніх дітей; позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що її син ОСОБА_3 на даний час досягнув повноліття, однак продовжує навчатись на стаціонарному навчанні, державна форма, отримує стипендію. Просить суд задовольнити її позовні вимоги в такій же сумі, як відповідач сплачував до повноліття сина, а саме в сумі 2000 гривень щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, що викладені у поданому ним відзиві на позовну заяву. Також покликався на те, що у нього відсутня будь-яка заборгованість перед позивачкою по сплаті аліментів; що в міру можливості допомагає сину ОСОБА_3 ; він (відповідач) має іншу сім`ю, у нього на утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною; наприкінці серпня він (відповідач) офіційно працевлаштувався, однак отримує невисокий заробіток; він (відповідач) періодично проходить лікування по стану здоров`я; також зазначив,що позивачка протягом свого життя ніде не працювала. Стверджує, що немає можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину ОСОБА_3 , а тому просить суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано.

Від даного шлюбу в сторін народилася дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 , позивачка 05.02.2010р. уклала шлюб з ОСОБА_5

ОСОБА_3 досягнув повноліття та на даний час навчається у Львівському вищому професійному училищі комп`ютерних технологій та будівництва І рівня акредитації для продовження навчання на ІІІ ступені для здобуття кваліфікації «Фаховий молодший бакалавр», на ІІ курсі денного відділення за спеціальністю «Будівництво та цивільна інженерія». Строк закінчення навчального закладу 30.06.2022 року.

Повнолітній ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 регулярно не надає коштів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання.

Відповідач ОСОБА_2 на даний час є працевлаштованим, зокрема з 24.08.2020р. працює у ФОП ОСОБА_6 на посаді водія автотранспортних засобів. Його посадовий оклад станом на вересень 2020 року становить 5000 грн., а заробітна плата за два місяці склала 2680, 75 грн.

Відповідач ОСОБА_2 має іншу сім`ю, зокрема 01.09.2007р. такий зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 ; у нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей: дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дружина відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 з 19.05.2019р. по даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Відповідач ОСОБА_2 знаходиться на «Д» обліку в КНЗ «Судововишнянська міська лікарня», де періодично проходить лікування амбулаторно і стаціонарно.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін; копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; довідкою про склад сім`ї позивачки ОСОБА_1 ; копією свідоцтва про шлюб між позивачкою та ОСОБА_5 ; довідкою з Львівського вищого професійного училища комп`ютерних технологій та будівництва №02-1222 від 23.09.2020р.; довідкою про склад сім`ї відповідача ОСОБА_2 ; копією свідоцтва про шлюб між відповідачем та ОСОБА_7. ; копіями свідоцтв про народження дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; копією аркушів трудової книжки відповідача ОСОБА_2 ; довідкою про доходи відповідача ОСОБА_2 ; довідкою, виданою КНП «Судововишнянський центр первинної медико-санітарної допомоги» №96 від 23.09.2020р.; довідкою з КНП «Судововишнянська міська лікарня» за №37 від 04.09.2020р.; копіями паспортів сторін по справі; іншими матеріалами справи.

Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на пояснення сторін по справі, а також враховуючи матеріали справи, суд погоджується з тим, що у зв`язку з навчанням повнолітнього сина сторін ОСОБА_3 такий потребує матеріальної допомоги.

Разом з тим, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині.

Однак, наявність у батька ОСОБА_2 , як платника аліментів, можливості надавати допомогу повнолітньому сину, суд вважає, що позивачкою не доведено. Позивачкою ОСОБА_1 не надано суду доказів, що відповідач ОСОБА_2 має змогу надавати майнову допомогу повнолітньому сину, її покликання на те, що відповідач має високий дохід не підтверджені жодними доказами, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 має на утриманні ще двох малолітніх дітей, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, такий хоча і працевлаштований, однак лише з 24.08.2020р. та розмір його посадового окладу становить 5000 грн., будь-якого іншого доходу відповідач не отримує, а також має незадовільний стан здоров`я.

Отже, на переконання суду, позивачкою ОСОБА_1 не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача ОСОБА_2 можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину ОСОБА_3 на період його навчання.

Крім того, позивачка ОСОБА_1 не навела належних доказів необхідності стягнення аліментів у визначеному нею розмірі (по 2000 грн. щомісячно) та того, що матеріальне становище відповідача дозволяє сплачувати аліменти на утримання сина саме у такому розмірі.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутність доказів щодо можливості відповідача надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 є належним чином не доведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

При подачі позову до суду, позивачкою ОСОБА_1 судовий збір не сплачувався, так як остання звільнена від сплати такого.

Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачки ОСОБА_1 відмовлено, то на підставі ст.ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , уродженка, жителька та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , уродженець, житель та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 30.09.2020р.

Суддя Ю.В. Кічак

Рішення суду набрало законної сили «__»__________20___ року

Суддя Ю.В. Кічак