Провадження № 88-ц/4808/2/20
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О.А.
Суддя-доповідач Максюта
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до міського голови м.Івано-Франківська, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним п.107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до міського голови м. Івано-Франківська про визнання недійсним п.107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р (а.с.1-11, том 1).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку із пропуском строку позовної давності. (а.с.155-159).

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2018 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до міського голови м. Івано-Франківська про визнання недійсним п.107 додатку розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р відмовлено (а.с.137-141, том 2).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2020 року постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року залишено без змін (а.с.239-238, том 2).

До Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року за нововиявленими обставинами (а.с.2-18, том 3).

В обґрунтування заяви зазначено, що із змісту відповіді № 26-7470 Кальміуського районного відділу м.Маріуполя від 05.11.2019 року, про яку не було відомо суду, вбачається, що паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 08.04.2000 року на ім`я ОСОБА_1 не є дійсним з моменту видачі та підлягає обов`язковому обміну у зв`язку з його непридатністю до використання. Приватний нотаріус Кучак Н.В., робітники виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та робітники МБТІ не мали права проводити якісь дії щодо паспорта ОСОБА_1 . Нотаріус ніби-то 17.05.2007 року провела нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (у копії паспорта, посвідченого нотаріусом Кучак Н.В., немає печатки органу, що видав паспорт). Позивач у нотаріальній конторі нотаріуса ОСОБА_5 не був, жодної нотаріальної дії не проводив. Вважає, що приватним нотаріусом не дотримано вимоги ст.47 Закону України «Про нотаріат» щодо перевірки відповідності вимогам чинного законодавства документів, поданих для вчинення нотаріальної дії.

Доказом (нововиявленою обставиною) є постанова Верховного суду від 18.11.2019 року у справі №826/653/16, якою залишені без змін постанова Окружного адміністративного суду від 19.01.2017 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В., про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії. На думку заявника, доведено, що договір купівлі-продажу взагалі нотаріально не посвідчувався приватним нотаріусом Кучак Н.В. В даній постанові зазначено, що бланк нотаріальних документів ВЕО 562516, на підставі якого складено і посвідчено спірний договір купівлі-продажу, зіпсовано, а бланк нотаріальних документів ВЕО 562517 було використано для спірного договору та зареєстровано цивільно-правовий договір від 17.05.2007 року за реєстровим номером 1152. Також в постанові зазначено, що відповідно до паспорта ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Кучак Н.В. 17.05.2007р., позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже ІНФОРМАЦІЯ_2 він досяг 45-річного віку. Водночас фотографія ОСОБА_1 по досягненні ним 45-річного віку була вклеєна вже після посвідчення його паспорта нотаріусом лише 19.07.2007 року.

Заявник вважає, що постанова Верховного суду являється нововиявленою обставиною, оскільки Верховним судом було встановлено факт (про який на момент винесення рішення Івано-Франківським міським судом не було відомо), що паспорт ОСОБА_1 є недійсним з моменту видачі, а саме з квітня 2000 року та що приватний нотаріус взагалі не мала права проводити нотаріальні дії. Також з цього слідує, що ОСОБА_1 не міг звертатися в ОБТІ з підстав недійсності паспорта. В матеріалах справи немає жодного доказу його звернення в ОБТІ.

Нововиявленою обставиною, на думку заявника, також являється відповідь виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 14.11.2019 року про відсутність будь-яких документів дозвільного характеру, які надають право на виконання будівельних робіт та таких, що підтверджують прийняття в експлуатацію будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Незрозуміло, чим керувався міський голова при винесенні п.107 додатку до розпорядження від 15.05.2007 року №270-р про визнання права власності за ОСОБА_1 при тому, що жодного дозволу на проведення нового будівництва, реконструкції чи капітального ремонту будівель за зазначеною адресою, акту прийому-передачі та введення об`єкта в експлуатацію не було надано.

Просить змінити постанову та задовольнити заявлені ним вимоги шляхом визнання недійсним п.107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15.05.2007 року за №270-р.

У судове засідання не з`явилася сторони, про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від заявника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Судом виконаний обов`язок щодо їх повідомлення про день, місце та час розгляду справи у спосіб направлення рекомендованої поштової кореспонденції за їх місцезнаходженням.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді, перевіривши обставини справи в межах доводів заяви про перегляд постанови суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, колегія суддів прийшла до висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Таким чином, нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (частина друга статті 423 ЦПК України).

Заява про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень судів апеляційної інстанцій, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення (частина друга статті 425 ЦПК України).

Стаття 429 ЦПК України унормовує розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами; за змістом частини другої цієї статті суд розглядає справу за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного суду у постанові від 28.05.2020 року у справі № 629/485/13-ц, що в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України, підлягає врахуванню судами.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27 - 34 рішення "Праведная проти Росії" від 18 листопада 2004 року).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Судом встановлено, що у своїй заяві від 18 квітня 2007 року на ім`я міського голови м. Івано-Франківська Анушкевичуса В., у зв`язку з проведеною перебудовою ОСОБА_1 просить оформити право власності та видати свідоцтво про право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку, літньої кухні та сауни. (а.с.13 т. 1).

Розпорядженням міського голови № 270-р від 15 травня 2007 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно» п. 107 додатку №1, вирішено оформити за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 здійснити юридичне оформлення права власності, в тому числі видати йому свідоцтво про право власності на вищевказане майно (а.с.30,31 т. 1).

Відповідно зазначеного розпорядження 16 травня 2007 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а також відповідно витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14571300 від 16.05.2007 року (номер запису:7579 в книзі 207) (а.с.32,33 т. 1).

Позовні вимоги у справі, у якій ОСОБА_1 просить переглянути рішення за нововиявленими обставинами, полягають у визнанні недійсним п.107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15.05.2007 року за №270-р. «Про оформлення права власності на нерухоме майно», яке стосується питання визнання за ним права власності на реконструйований будинок.

Ухвалюючи рішення у цій справі про відмову у задоволенні позову, суд врахувавши презумпцію правомірності правочину, зокрема і щодо набуття права на майно, оскільки апелянтом не представлено доказів, що набуття права власності на реконструйоване будинковолодіння суперечило його волі на час набуття, дійшов висновку про відсутність порушення майнового права апелянта, а відтак і були відсутні підстави для визнання недійсним пункту 107 додатку 1 до розпорядження міського голови.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, необхідно прийняти до уваги суть поняття нововиявленої обставини як факту, який спростовує ті факти, які покладені в основу судового рішення.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Щодо доводів про недійсність паспорта ОСОБА_1 на момент оформлення права власності на реконструйований будинок слід зазначити, що сама по собі обставина недійсності його паспорта не нівелює його право власності на це нерухоме майно. Право власності на реконструйований будинок ним набуто і ніким не оспорюється, а також набуття цього права не порушує прав та інтересів самого ОСОБА_1 .

Цим обставинам надана відповідна оцінка у судовому рішенні і переоцінці в порядку перегляду рішення за нововиявленими обставинами вони не підлягають, оскільки не спростовують тих фактів, які покладені в основу судового рішення.

Що ж стосується факту використання недійсного паспорта ОСОБА_1 під час оформлення договору купівлі-продажу будинку, то ця обставина не є нововиявленою у даній справі, оскільки не покладена в основу судового рішення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

За змістом частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити, так як ним не наведено підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Рішення суду слід залишити в силі.

Керуючись ст. ст. 423, 429 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до міського голови м.Івано-Франківська, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним п.107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15.05.2007 року №270-р та залишити постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року в силі.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк

Повний текст ухвали виготовлений 15 вересня 2020 року.