Справа № 206/4709/20
Провадження № 2-з/206/21/20
У Х В А Л А

20 жовтня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Кушнірчука Р.О., при секретарі Ільїній І.М., розглянувши в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заяву позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_3 , третя особа Управління - служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради про визнання недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и в:

19 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Управління-служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради про визнання недійсним договору іпотеки.

Одночасно з пред`явленням позову, ОСОБА_1 також звернулась до суду із заявою про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0573 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:331:0008. В обґрунтування заяви зазначено, що вчинений правочин щодо передання в іпотеку домоволодіння без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвів до істотного порушення охоронюваних законом інтересів неповнолітньої дитини. Заради забезпечення ефективного захисту порушених прав, вважає за доцільне вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння та земельну ділянку, які є предметом оспорюваного договору іпотеки. Також зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити виконання рішення суду.

Розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на фактичні обставини справи, суд вважає її не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів.

Згідно роз`яснень даних в п.4 цієї постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч наведеним вище нормам, ОСОБА_1 належним чином не обґрунтувала вимоги щодо необхідності забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно, при цьому не навела переконливих обставин того, що не вжиття таких заходів може унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам. Зокрема, позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору іпотеки, проте нею не заявлено жодних вимог стосовно її права або права її неповнолітньої доньки на нерухоме майно, а отже, виконання можливого рішення суду за вказаними позовними вимогами не залежить від перебування майна у власності тієї чи іншої особи.

Крім того, за змістом оспорюваного договору іпотеки, предмет іпотеки на термін дії цього договору залишається у володінні та користуванні Іпотекодавця ( ОСОБА_4 ) (п. 4 договору іпотеки від 12.08.2019). При цьому, належних доказів того, що іпотекодержатель (відповідач ОСОБА_3 ) на момент звернення до суду із заявою про забезпечення позову має намір задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем надано не було.

Також, згідно п. 7 вказаного договору іпотеки - цей договір укладається з накладенням заборони відчуження предмета іпотеки та як вбачається з витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень №177193924 та №177196499 від 12.08.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. здійснено державну реєстрацію обтяження нерухомого майна домоволодіння та земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 у вигляді заборони відчуження.

Отже, нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт в якості забезпечення позову вже перебуває під обтяженням та не може бути відчужено, тобто відсутній і ризик передачі права власності на вказане майно третім особам.

Зважаючи на викладені обставини та приймаючи до уваги, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149 - 154, 260 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_3 , третя особа Управління-служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради про визнання недійсним договору іпотеки відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя : Кушнірчук Р.О.