Справа № 203/1408/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю представника позивачки - ОСОБА_1

представника відповідача - Хандоги В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що 22.01.2020 року між нею та ТОВ «Туристична компанія «Апекс Тур», від імені якого за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діє ТОВ «Мережа відпочинку «Поїхали з нами», від імені якого за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діє ФОП ОСОБА_3 , було укладено договір №К353/20012201 на туристичне обслуговування. Згідно умов договору відповідач зобов`язався за плату забезпечити позивачці туристичні послуги, а позивачка - здійснити оплату за дані послуги. Позивачка виконала свої зобов`язання за договором та в повному обсязі здійснили оплату послуг в сумі 143000 грн. В свою чергу відповідач своїх зобов`язань не виконав, а обманув її, взявши кошти за вищу категорію номеру, здійснив бронювання готельного номеру на категорію простіше. Про цей факт вона дізналась, коли прилетіла до місця відпочинку, де замість номеру, який їй обіцяли та скидала на вайбер в 3D, отримала номер біля будівель, де мешкають негри та вид - замість океану, спідня білизна негрів, які є обслугою готелю та паркан. Їй прийшлось доплатити за номер, який їй обіцяв відповідач, 180 доларів США, не зважаючи на те, що до вильоту вона вже сплатила за даний номер. Вона неодноразово наголошувала на своїх бажаннях щодо номеру готелю, відповідач погоджувалась та обіцяла, що всі побажання виконані і номер забронювали біля басейну та неподалік від океану. Внаслідок цього, їй також було спричинено моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, оскільки вона була вимушена після 10 г. перельоту 0з чоловіком інвалідом та неповнолітньою дитиною, на жарі, вирішувати питання з проживанням та здійснювати доплату. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила стягнути з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5040 грн. та завдану моральну шкоду в сумі 47866 грн. 20 коп.

Представник відповідача в наданому відзиві посилався на те, що відповідно до договору №К353/20012201 від 22.01.2020 року на туристичне обслуговування ФОП ОСОБА_3 виступала як субагент. Таким чином, належним відповідачем по справі має бути ТОВ «Туристична компанія «Апекс Тур», як сторона договору та туроператор. Також посилався, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження факту неналежного виконання договору. Відповідно до умов останнього позивачці було забезпечено проживання у вибраному готелі та номері категорії JUNIOR SUITE. Кошти в сумі 180 доларів США позивачкою було сплачено за підвищення класу номеру (апгрейд) до категорії SUPERIOR JUNIOR SUITE. Тобто, після прибуття до готелю позивачка захотіла покращити свої умови проживання у порівнянні з тими, які були передбачені умовами договору. Саме за таке покращення нею і було додатково сплачено кошти в сумі 180 доларів США. Також представник відповідача у відзиві зазначив, що приблизно 60% населення Домініканської республіки є мулатами, 14% -темношкірими і тільки 26% - відносяться до білої раси. Тому образливі зауваження позивачки щодо корінного населення країни позбавлені сенсу, оскільки переважна більшість населення країни є темношкірими.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача під час розгляду справи в суді просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22.01.2020 року між ОСОБА_2 , як замовником та ТОВ «Туристична компанія «Апекс Тур», як туроператором, від імені якого за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діє ТОВ «Мережа відпочинку «Поїхали з нами», від імені якого за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діє ФОП ОСОБА_3 , було укладено договір на туристичне обслуговування №К353/20012201.

Відповідно до п.1.1.1 договору туроператор відповідно до заявки, поданої замовником через турсубагента та турагента, за плату зобов`язується забезпечити надання замовнику та/або туристам туристичні послуги. До вартості туристичних послуг за цим договором також входять послуги з бронювання та підбору туру і надання інформації щодо турів, які турсубагент надає замовнику.

Згідно п.2.1.1.-2.1.3 договору туроператор зобов`язується надати замовнику через турсубагента або турагента інформацію, передбачену чинним законодавством України. Забезпечити бронювання та надання туристичних послуг відповідно до заявки. Оформити та передати через турсубагента (турагента) замовнику або туристам всі необхідні для подорожі документи, відповідно до заявки.

Відповідно до додатку №1 до договору позивачкою було замовлено послуги із відпочинку в Республіці Домінікана (Пунта Кана) в період з 02.02.2020 року по 15.02.2020 року, з розміщенням в номері категорії JUNIOR SUITE готелю GRAND PALLADIUM BAVARO SUITES RESPRT & SPA 5*****, вид на море - ні.

З наданих до відзиву підтвердження бронювання та ваучерів, авіаквитків вбачається, що відповідно до договору та заявки позивачки туроператором було заброньовано номер у обраному готелі, відповідної категорії в період відпочинку. Також в подальшому було забезпечено переліт до місця відпочинку та в зворотному напрямку, забезпечено поселення в готелі у номері відповідної категорії.

Таким чином, суд вважає безпідставними та недоведеними посилання позивачки на невиконання відповідачем умов договору та поселення її в номері більш простішої категорії, ніж передбачено договором.

Крім того, суд враховує, що договір на туристичне обслуговування №К353/20012201 від 22.01.2020 року з додатками не містить застережень щодо поселення позивачки в конкретному номері готелю, біля басейну, неподалік від океану та з видом на останній, як про це зазначає позивачка та відповідних належних та допустимих доказів в цій частині останньою суду також не представлено.

З наданих до відзиву повідомлення готельного гіду та квитанції вбачається, що кошти в сумі 180 доларів США позивачкою було сплачено, внаслідок поселення до номеру вищої категорії SUPERIOR JUNIOR SUITE, замість обраного номеру категорії JUNIOR SUITE, що було викликано її власним бажанням, а не внаслідок порушення умов договору відповідачем.

Окрім наведеного, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про туризм» послугою вважається діяльність виконавця послуг з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і виконавцем.

Згідно зі ст.20 Закону України «Про туризм» за договором про туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Договір на туристичне обслуговування може передбачати компенсацію у разі спричинення шкоди туристу невиконанням або неналежним виконанням туристичних послуг, включених до туристичного продукту, відповідно до міжнародних конвенцій, що регламентують надання таких послуг.

Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом.

Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну туриста, встановлюється законом, якщо договором на туристичне обслуговування не передбачена більша відповідальність туроператора.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Згідно зі ст.32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Статтею 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Агентські відносини регулюються главою 31 ГК України, відповідно до ст.297 ГК України якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст.653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням умов договору однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед замовником за порушення договору.

За змістом наведених вище положень законодавства майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Як встановлено судом, договір на туристичне обслуговування від 22.01.2020 року №К353/20012201 ОСОБА_2 було укладено з ТОВ «Туристична компанія «Апекс Тур», як туроператором, від імені якого за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діє ТОВ «Мережа відпочинку «Поїхали з нами», від імені якого за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діє ФОП ОСОБА_3 .

Як зазначив представник відповідача сплачені ОСОБА_2 за договором кошти були перераховані на рахунок турагента та в подальшому туроператора, що відповідає умовам п.4.3 субагентського договору №353 від 05.03.2018 року, укладеному між ТОВ «Мережа відпочинку «Поїхали з нами» та ФОП ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до умов договору на туристичне обслуговування від 22.01.2020 року №К353/20012201 за неналежне виконання умов останнього передбачена відповідальність саме туроператора, яким є ТОВ «Туристична компанія «Апекс Тур».

З огляду на це, саме туроператор за наявності підстав повинен нести відповідальність за невиконання умов договору про надання туристичних послуг у спірних правовідносинах.

З урахуванням цього, суд погоджується з доводами представника відповідача - ФОП ОСОБА_3 , що остання не є належним відповідачем по даній справі.

На вказані обставини представник відповідача посилався у поданому відзиві. Проте, позивачка та її представник під час розгляду справи клопотань в порядку ст.51 ЦПК України про заміну відповідача на належного не заявляли. В той час, як суд з власної ініціативи або за клопотанням інших сторін, крім сторони позивача, позбавлений процесуального права вирішувати це питання.

В зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, за їх безпідставністю, недоведеністю належними доказами та пред`явлених до неналежного відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що в силу ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачку було звільнено від сплати судового збору.

Проте, при подачі позову останньою було сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

За вказаних обставин наявні підстави для його повернення позивачці відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Поряд з цим, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Таким чином, вказане питання може бути вирішено в подальшому за ухвалою суду, в разі надходження відповідного клопотання позивачки.

Крім того, під час розгляду справи інтереси відповідача представляв адвокат Хандога В.В., який на підтвердження своїх повноважень надав копію договору про надання правової допомоги №16/20 від 21.05.2020 року та додаткової угоди №1 до нього, з додатками №1 та №2, а також виданий на підставі цього договору ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Умовами додаткової угоди №1 до договору №16/20 від 21.05.2020 року було передбачено надання відповідачу правової допомоги у даній цивільній справі у вигляді підготовки відзиву на позов та представництва її інтересів під час розгляду справи.

Погоджений сторонами розмір адвокатського гонорару склав 7000 грн.

Згідно додатку №2 до договору, на виконання останнього, адвокатом було надано наступні послуги: надання консультації правового характеру - 1 г., вартість 1000 грн.; дослідження чинного законодавства та судової практики щодо питань, пов`язаних із позовом у справі №203/1408/20 - 1 г., вартість 1000 грн.; складання відзиву на позов - 3 г., вартість 3000 грн.; участь в судових засіданнях в Кіровському районному суд м.Дніпропетровська - 2 г., вартість 2000 грн.

Відповідно до платіжного доручення №С200320295 від 26.05.2020 року вказаний розмір гонорару в сумі 7000 грн. відповідачем було перераховано адвокату.

Вказані витрати на правову допомогу представник відповідача просив стягнути з позивачки.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Під час розгляду справи в суді представник позивачки в частині заявлених відповідачем витрат на правову допомогу посилався на те, що визначення співмірності вказаних витрат є оціночним поняттям, проте будь яких конкретних заперечень щодо заявленого до стягнення розміру цих витрат не висловив.

За вказаних обставин, враховуючи положення ч.6 ст.137 ЦПК України, відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також доведеність понесення відповідачкою по справі витрат на правову допомогу належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивачки на користь відповідачки відповідних витрат.

Поряд з цим, суд враховує, що до суми цих витрат включено витрати на участь представника відповідача в судових засіданнях по справі, з зазначенням кількості витраченого часу 2 г. та вартості 2000 грн. (по 1000 грн. за кожну годину).

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідачки приймав участь в судовому засіданні 05.06.2020 року - тривалістю 3 хв.; в судовому засіданні 11.08.2020 року - тривалістю 4 хв., в судовому засіданні 09.09.2020 року - тривалістю 2 хв. та в судовому засіданні 19.10.2020 року - тривалістю 44 хв., а всього тривалістю 53 хв.

В зв`язку з цим, розмір витрат на правову допомогу за участь представника відповідача в судових засіданнях слід зменшити до 1000 грн., всього стягнувши з позивачки на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.20,30,32,33 Закону України «Про туризм», ст.ст.610,611, 653,901,902 ЦК України, ст.ст.1,22 закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81, 133,137,141,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 жовтня 2020 року.

Суддя С.Ю.Казак