Справа № 454/2280/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О., Баран О.Я., Мандрик І.Я.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Огорілко Ю.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представників відповідача адвокатів Бордюк М.Й., Савка Р.І.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, шляхом компенсації та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом та уточненнями, в яких просила припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/6 ідеальну частку будинку по АДРЕСА_1 , шляхом компенсації вартості цієї частки та визнати за нею право власності на цю ідеальну частку.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 належить 1/2 ідеальна частка спірного будинку, ОСОБА_1 належить 1/3 будинку та відповідачці ОСОБА_2 1/6 його частка.

Відповідачка ОСОБА_2 є бувшою невісткою ОСОБА_3 .

Спільне проживання та користування майном неможливе з огляду на неприязні відносини.

Відповідачка не проживає в спірному будинку.

Виділити в натурі 1/6 частину спірного будинку неможливо, в добровільному порядку відповідачка відмовляється відчужити дану частку.

Також, частка відповідачки є незначною та припинення права відповідачки на цю частку не завдасть істотної шкоди останній.

Ухвалою суду від 11.05.2017р. за клопотанням відповідачки та її представника призначено будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі, однак така не проведена з огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 не оплатила вартості проведення такої.

26.11.2017р. під час розгляду даної справи в суді позивачка ОСОБА_3 померла та ІНФОРМАЦІЯ_1 судом залучено до участі у справі як позивача ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_3 .

Також, 19.07.2018р. за повторним клопотанням відповідача та представника ухвалою суду повторно направлено справу на проведення експертизи.

Ухвалою суду ід 03.07.2019р. за клопотанням експерта зобов`язано сторони виготовити технічний паспорт на житловий будинок та надати правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Сторонами не надано жодних документів, у зв`язку з чим експертизу не було проведено.

Ухвалою суду 29.01.2020р. задоволено клопотання відповідачки ОСОБА_2 про повторне направлення справи для проведення експертизи та зобов`язано останню виготовити технічний паспорт, оскільки так було узгоджено в судовому засіданні.

09.09.2020р. поновлено провадження у справі, оскільки ОСОБА_2 не надала суду технічний паспорт та спірне будинковолодіння.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні та її представник позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник подали заперечення, в яких зазначили, що її частка дійсно є незначною.

Однак вона не погоджується, що ця частка не може бути виділена їй в натурі.

Зазначила, що не має іншого житла.

Не погодилася також з вартістю належної їй частки в сумі 133845грн., вважає таку заниженою, оскільки при проведенні оцінки не враховано вартості господарських будівель і споруд, надземні і підземні комунікації та багаторічні насадження, земельну ділянку.

Вважає, що спільне користування будинком можливе після виділу належної їй частки.

Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 31.05.2016р. за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/3 ідеальної частки даного житлового будинку; за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/6 ідеальної частки зазначеного житлового будинку.

За ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/2 частку, а за ОСОБА_1 на 1/3 частку спірного житлового будинку, що стверджується витягом від 07.07.2016р.

З витягу від 01.12.2016р. встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/6 частину спірного житлового будинку.

Рішенням Сокальської міської ради №100 від 22.12.1999р. вирішено передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку по АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 - по АДРЕСА_3 .

З відповіді №01-12/208 вбачається, що станом на 26.02.2013р. земельна ділянка по АДРЕСА_3 на праві власності ні за ким не зареєстрована.

З матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та її дочка ОСОБА_1 є спадкоємцем всього майна останньої за законом, окрім квартири АДРЕСА_4 , яку на підставі заповіту успадкував ОСОБА_5 .

З копії технічного паспорта, відповіді від 15.08.2016р., висновку, звіту про незалежну оцінку та відповіді від 05.05.2017р. встановлено, що вартість житлового будинку АДРЕСА_1 станом на 18.08.2016р. складає 803073грн. Вартість визначена з врахуванням вартості житлового будинку та господарських будівель і споруд, без врахування вартості земельної ділянки. Також, немає технічної можливості виділу частки з даного об`єкта нерухомого майна в натурі.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відтак, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 365 ЦК України та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Саме ці обставини є визначальними при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-68цс14 від 02 липня 2014 року та від 15 травня 2013 року у справі за № 6-37 цс 13).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні справа «Андрій Руденко проти України» від 21.12.2010 року вказав, що уряд зазначив, що справа не стосувалась позбавлення заявника його майна. Натомість вона стосувалась «перетворення майна заявника з однієї форми (частки у квартирі) в іншу форму - грошову. Можливість припинення права особи на частку в спільному майні без її згоди передбачена ст. 365 Кодексу, тоді як стаття 364 стосується ситуації, коли співвласник бажає виділення частки зі спільної власності та не проти одержання компенсації за свою частку в спільному майні. Суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 365 протилежна сторона повинна була завчасно внести вартість частки заявника у квартирі на депозитний рахунок суду першої інстанції. Це було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні.

Наведене свідчить про те, що право власності відповідача на 1/6 частку житлового будинку перетворюється в грошову форму.

З врахуванням того, що частка відповідача у спірному житловому будинку складає 1/6 та є незначною в порівнянні з часткою позивачки, виділ частки відповідача у розмірі 25,6кв.м в натурі та поділ житлового будинку відповідно до часток сторін не відповідає будівельним нормам, спільне володіння і користування ним є неможливим, існують підстави для припинення права власності відповідача на частку у праві власності у спірному майні з виплатою їй компенсації вартості цієї частки.

Вартість 1/6 частки спірного житлового будинку, згідно наявних в справі доказів, становить: 803073грн. / 6 = 133845грн.

Крім того, відповідач зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_5 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідач неодноразово клопотала про призначення будівельно-технічної експертизи.

Суд сприяв проведенню експертизи, однак, така не була проведена з причин не проведення оплати, а також у зв`язку з ненаданням документів на клопотання експерта, в той час, як з відповідачкою було погоджено виготовлення і надання таких суду для скерування експертній установі.

З огляду на те, що відповідач, заперечуючи проти позову, після виконання судом вимог ч.5 ст.12 ЦПК України, не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст.ст.89, 263 ЦПК ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач у порушення вимог стст.10, 60 ЦПК ухилився від доведення обставин, на які посилався.

Беручи до уваги наведене та те, що частка ОСОБА_2 у спірному майні є незначною порівняно з часткою позивача і не може бути виділена в натурі, будинок є неподільним, спільне володіння і користування є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача як співвласника, оскільки вона має постійне місце проживання, вимоги позивача про припинення права власності останньої на 1/6 частки в житловому будинку та визнання за позивачем права власності на 1/6 частки в цьому нерухомому майні підлягають задоволенню.

Судові витрати, які складаються із судового збору, слід стягнути з відповідачки на користь позивачки, відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Також, відповідачці слід повернути сплачену нею суму коштів за проведення експертизи, окрім вартості повідомлення експерта.

Так, ОСОБА_2 сплачено 21980грн., вартість повідомлення - 2512грн. Таким чином, поверненню останній підлягає сума в розмірі 19468грн. (21980грн. 2512грн. = 19468грн.)

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/6 ідеальну частку будинку АДРЕСА_1 , шляхом компенсації вартості цієї частки за рахунок позивача.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Грошові кошти в сумі 133 845 (сто тридцять три тисячі вісімсот сорок п`ять)грн., внесені ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) згідно платіжного доручення № від 09.12.2016р., р/р:073, отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській обалсті, Код отримувача: 26306742, банк отримувача: Держказначейська служба України, м.Київ, призначення платежу: компенсація вартості 1/6 частки будинку по АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_2 , справа 454/2280/16-ц, виплатити ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повернути ОСОБА_2 частину оплати за проведення судової експертизи в сумі 19468 (дев`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят вісім)грн., із сплачених останньою 21980 (двадцять однієї тисячі дев`ятсот вісімдесят)грн., згідно квитанції №35 від 08.05.2019р., р/р2902, отримувач: УДКУ у Львівській обл Львівський НДІ судових експертиз, , ФО:820172.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1338 (одну тисячу триста тридцять вісім)грн. 45коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 .

Повне судове рішення складено 06.10.2020р.

Головуючий: М. Я. Адамович