Справа № 496/4177/20
Провадження № 2/496/1874/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., вивчивши матеріали цивільного позову фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємець ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 307 714 (триста сім тисяч сімсот чотирнадцять) гривень в якості зобов`язань за договором позики, укладеним 30 липня 2020 року, грошові кошти в розмірі 15 386 (п`ятнадцять тисяч триста вісімдесят шість) гривень в якості витрат на правову допомогу у зв`язку із правовідносинами, пов`язаними зі стягненням грошових коштів за договором позики, укладеним 30 липня 2020 року та грошові кошти в розмірі 3231 (три тисячі двісті тридцять одну гривню) в якості сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Суд, перевіривши позовну заяву з доданими до неї додатками та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Згідно ст. 186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 186 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом частин першої-третьої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність не господарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності не господарюючих суб`єктів.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною першою статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

30 липня 2020 року між фізичною особою-підприємець ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємець ОСОБА_2 було укладено Договір позики. У позовній заяві позивачка зазначає, що кошти надавала відповідачу за договором, для здійснення останньою господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу

У відповідності до відомостей наданих позивачем в якості доказів по справі, а саме Виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 274709 та Виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 11 липня 2017 року судом встановлено, що як позивач, так і відповідач на час укладення договору були зареєстровані як фізична особа-підприємець.

З огляду на зазначене суд доходить до висновку, що у даному випадку з огляду на підстави заявлених вимог та предмету позову, суб`єктний склад сторін, фізичних осіб-підприємців вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського, а не цивільного судочинства, оскільки позивач та відповідач є суб`єктами господарювання та спір виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: 1) заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 ЦПК України до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно ч. 4 ст. 186 ЦПК України ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Оскільки вказаний спір виник між суб`єктами господарювання, у такому випадку він не підсудний суду в порядку цивільного судочинства, а підсудний суду в порядку господарського судочинства, а отже у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 19, 186 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження у справі за заявою фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємець ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що позовні вимоги підсудні судам в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя О.П. Галич