490/6040/20
н/п 2-з/490/126/2020
У Х В А Л А

09 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва розглянувши заяву Миколаїської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адімінстрації про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Центрального районного суду з позовом до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Державне підприємство «Миколаївське лісове господарство» з позовом про: визнання незаконним та скасування пунктів 110,110.1, 110.2, 110.3 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 19.06.2009 № 35/54 в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, визнання недійсним виданого ОСОБА_1 державного акту на право власності серії ЯК № 839944 від 26.03.2012; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки № 994 від 25.04.2012; зобов`язання ОСОБА_2 повернути у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації вищевказану земельну ділянку.

30.09.2020 року представник позивача подав заяву в якій просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на земельну ділянку площею 999 кв.м, розташовану по АДРЕСА_1 та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки; заборонити Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради та Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію об`єктів нерухомості на земельній ділянці площею 999 кв.м по АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вчиняти із земельною ділянкою дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаної ділянки, її поділу або обєднання з іншими земельними ділянками, присвоєння нової адреси, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проведення на ній будь-яких будівельних робіт.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також, відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, прокурор посилався на можливість та загрозу відчуження та обтяження зобов`язаннями спірної земельної ділянки, що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Позивач також вважає, що слід застосувати у визначеному ним обсязі заходи забезпечення позову, які б не тільки унеможливили розпорядження землею, але зробили неможливими і будь-які реєстраційні дії з нею.

Враховуючи наведене, пересвідчившись в дійсності наявного між сторонами спору щодо земельної ділянки, та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити або зробити неможливим виконання в майбутньому рішення за даним позовом у разі відчуження спірної земельної ділянки, або зміни її цільового призначення чи забудови, та з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за цим позовом рішення, в разі задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову у спосіб, визначений заявником, шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборону органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти дії, спрямовані на відчуження та зміну цільового призначення земельної ділянки, а також заборону власнику спірної земельної ділянки проводити будь-які дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаної ділянки, її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, присвоєння нової адреси, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, і проведення на ній будь-яких будівельних робіт до розгляду спору по суті.

Відсутність обтяжень спірної нерухомості не перешкоджатиме подальшій зміні речових прав на землю та житловий будинок, що може стати дійсною перешкодою у ефективному захисті та поновленні прав, якщо факт їх порушення буде встановлений судом при вирішенні спору.

Зі змісту заяви про забезпечення позову убачається, що метою вжиття забезпечувальних заходів у даному спорі є забезпечення знаходження майна у відповідача у незмінному вигляді.

Відповідність цієї мети умовам застосування правил ст.149 ЦПК України слідує з положень п.20 постанови за №5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», в якому зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до ст.976 ЦК України.

Отже, невжиття вказаних прокурором заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті і набрання законної сили судовим рішенням, може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог ефективний захист поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, призвести до зміни власника спірного майна та вплинути на виконання цього рішення.

Тому виходячи з вищевикладеного, заяву про забезпечення позову суд визнає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.151-153,210 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву задоволити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 999 кв.м з кадастровим номером :01:052:0035 розташовану по АДРЕСА_1 та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки.

Заборонити Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради та Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію об`єктів нерухомості на земельній ділянці площею 999 кв.м із кадастровим номером :01:052:0035 по АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вчиняти із земельною ділянкою дії, спрямовані на зміну цільового призначення земельної ділянки площею 999 кв.м із кадастровим номером :01:052:0035 по АДРЕСА_1 , її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, присвоєння нової адреси, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проведення на ній будь-яких будівельних робіт.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили в порядку та у строки, передбачені ст.273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст.ст. 354-355 ЦПК України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя