Ухвала

03 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 761/44967/19

провадження № 61-6716св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зміну поданої ним касаційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій незаконними та стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати право підприємства «Валді-Україна» на державну реєстрацію до моменту повного завершення у встановленому законом порядку процедури ліквідації цього підприємства згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 03 лютого 2005 року у справі № 43/96; визнати незаконним внесення відповідачами до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) запису від 20 червня 2017 року № 4017100 про припинення підприємства «Валді-Україна», «Стан суб`єкта: припинено»; визнати незаконним виключення відповідачами з ЄДР запису б/н, наявного в цьому реєстрі станом на 12 червня 2017 року: «Мороз Дмитро Анатолійович - голова комісії з припинення або ліквідатор» (вимога щодо кожного з відповідачів); визнати незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису б/н « ОСОБА_2 - голова комісії з припинення або ліквідатор»; визнати незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису б/н: «Дата зняття з обліку: 20 червня 2017» стосовно зняття з обліку підприємства «Валді-Україна» в Головному Управлінні регіональної статистики; визнати незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису б/н «Дата зняття з обліку: 20 червня 2017» стосовно зняття з обліку підприємства «Валді-Україна» в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві; стягнути з відповідачів солідарно на його користь заробітну плату (втрачений ним заробіток) як голови комісії з припинення (ліквідатора) підприємства «Валді-Україна» за час вимушеного позбавлення його відповідачами повноважень голови комісії з припинення (ліквідатора) підприємства «Валді-Україна» з 20 червня 2017 року до набрання законної сили судовим рішенням в цій справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про: визнання права підприємства «Валді-Україна» на державну реєстрацію до моменту повного завершення у встановленому законом порядку процедури ліквідації цього підприємства згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 03 лютого 2005 року у справі № 43/96; визнання незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису від 20 червня 2017 року № 4017100 про припинення підприємства «Валді-Україна», «Стан суб`єкта: припинено»; визнання незаконним виключення відповідачами з ЄДР запису б/н, наявного в цьому реєстрі станом на 12 червня 2017 року: «Мороз Дмитро Анатолійович - голова комісії з припинення або ліквідатор»; визнання незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису б/н « ОСОБА_2 - голова комісії з припинення або ліквідатор»; визнання незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису б/н: «Дата зняття з обліку: 20 червня 2017» стосовно зняття з обліку підприємства «Валді-Україна» в Головному Управлінні регіональної статистики; визнання незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису б/н «Дата зняття з обліку: 20 червня 2017» стосовно зняття з обліку підприємства «Валді-Україна» в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року (повний текст якої складено 19 березня 2020 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року - без змін.

13 квітня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року відкрито касаційне провадження в цій справі, витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду міста Києва, та роз`яснено заявнику положення пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції, чинній на час постановлення цієї ухвали, щодо продовження процесуальних строків на час дії карантину.

11 серпня 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку, ОСОБА_1 подав засобами електронного зв`язку заяву про зміну поданої ним касаційної скарги, в якій просить: скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду; або скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року і залишити позов без розгляду в частині тих позовних вимог, щодо яких оскаржуваною ухвалою місцевого суду було відмовлено у відкритті провадження у справі.

Заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що в касаційній скарзі за результатами касаційного перегляду справи він надає касаційному суду право на скасування оскаржуваних судових рішень у відповідній частині і закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду у відповідній частині, тому прохальну частину касаційної скарги необхідно викласти альтернативно.

ОСОБА_1 також заявив клопотання про поновлення строку для зміни поданої ним касаційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, посилаючись на те, що з 06 серпня 2020 року він хворів на гостре респіраторне вірусне захворювання і знаходився на самоізоляції. 10 серпня 2020 року його оглянув сімейний лікар. За результатами огляду лікаря його було віднесено до категорії підозрюваних на коронавірусну хворобу та призначено оціночне тестування на 11 серпня 2020 року. Йому повідомили, що повноцінні результати будуть надані за чотири дні, тому він залишався на самоізоляції. На підтвердження вказаних обставин заявник надав копію довідки, виданої 10 серпня 2020 року Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Печерського району міста Києва.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першої статті 398 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частин першої, другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу 13 квітня 2020 року.

Разом з тим 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Відповідно до підпункту 3 пункту 12 цього Закону у Цивільному процесуальному кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436): розділ ХІІ «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2020 року № 255 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211» установлено з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 291 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 цифри і слово «24 квітня» замінено цифрами і словом «11 травня».

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 року № 343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 цифри і слово «11 травня» замінено цифрами і словом «22 травня».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» цифри і слово «22 червня» замінено цифрами і словом «31 липня».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 01 серпня до 31 серпня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

17 липня 2020 року набув чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Згідно з пунктом 2 цього Закону пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено в такій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином». Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Останнім днем 20-денного строку з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» було 06 серпня 2020 року.

До закінчення вказаного 20-денного строку ОСОБА_1 не звертався до Верховного Суду із заявою про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених ЦПК України.

Натомість ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з клопотанням про поновлення строку для зміни поданої ним касаційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року лише 11 серпня 2020 року, тобто після завершення 20-денного строку з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Як зазначено вище, касаційна скарга була подана ОСОБА_1 13 квітня 2020 року, касаційне провадження в цій справі відкрито 27 травня 2020 року, строк на касаційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, з урахуванням продовження процесуальних строків на час дії карантину та їх закінчення згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», сплив 06 серпня 2020 року, а із заявою про зміну поданої касаційної скарги ОСОБА_1 звернувся 11 серпня 2020 року, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження.

Право на зміну касаційної скарги може бути здійснено лише протягом строку на касаційне оскарження. Поновлення строку для зміни поданої касаційної скарги нормами ЦПК України не передбачено.

Враховуючи, що ОСОБА_1 подав заяву про зміну поданої ним касаційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року після закінчення строку на касаційне оскарження, у прийнятті його заяви необхідно відмовити та повернути її заявнику.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними в ухвалах Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 08 липня 2019 року у справі № 521/17426/15-ц, від 30 липня 2019 року у справі № 461/4824/17, від 22 листопада 2019 року у справі № 520/15080/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 554/11212/14-ц, від 04 лютого 2020 року у справі № 643/16758/18, а також в ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2019 року у справі 756/14483/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 394/8/19, від 12 березня 2020 року у справі № 554/9164/17, від 16 березня 2020 року у справі № 520/16281/15-ц.

Керуючись статтями 266, 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для зміни поданої ним касаційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року.

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про зміну поданої ним касаційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року і повернути вказану заяву особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. О. Кузнєцов

М. Ю. Тітов