ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/847/20 Справа № 201/7887/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, Управління культури, національностей і релігії Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Дніпропетровський обласний центр з охорони історико-культурних цінностей управління культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Національна металургійна академія України, про зобов`язання повернути колишній стан об`єкту культурної спадщини, заборону здійснювати певні дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вище зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень посилався на те, що він є мешканцем квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . На його звернення листом Дніпропетровського обласного центру з охорони історико-культурних цінностей Управління культури, національностей і релігії Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 10.07.2018 р. № 753/1 повідомлено, що будинок АДРЕСА_2 перебуває на державному обліку як пам`ятка архітектури місцевого значення: Житловий будинок професорів та викладачів гірничого інституту 1912 рік, охор. №59, згідно з розпорядженням Голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 12.04.1996 р. № 158-р., потрапляючи до меж історичного Ареалу 1: Історичний центр міста (1787-1955 р.р.) і комплексної охоронної зони історичного центру міста, затверджених наказом Міністерства культури України від 18.02.2009 р. № 100/16-09.

ОСОБА_3 також зазначав, що цей будинок розташований на містоутворюючій осі міста Дніпра - проспекті Яворницького, є складовою частиною єдиного комплексу будівель Катеринославського гірничого інституту, спроектованого архітекторами - братами Бернардацці. Відповідно до загальної концепції комплексу інституту будівлю зведено в стилі «неокласицизм». Отже будинок є перлиною культурної спадщини міста, має велике історико-культурне значення. Тут працювали і проживали видатні діячи науки і культури як академік ОСОБА_4 , видатний вчений, педагог і громадський діяч ОСОБА_5 . Наразі в будинку проживають видатні науковці, відомі громадські діячі.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилаючись на Закон України «Про охорону культурної спадщини» яким передбачено, що держава гарантує захист цього будинку як пам`ятки архітектури, та забороняє будь-які дії, пов`язані з руйнуванням або зміною оригінального вигляду цього будинку. Згідно із ч. 1 ст. 22 цього Закону пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця. Статтею 26 Закону встановлено, що консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації.

Відповідач ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_3 у цьому будинку і розпочав роботи по збільшенню віконних отворів, прибудови тераси, що спричинило зміну фасаду будинку без проектної і дозвільно документації на будівельні роботи. Позивач вважає, що відповідач своїми діями порушує його права та законні інтереси, як мешканця будинку, а також права та законні інтереси інших мешканців будинку, які проживають у будинку, який є пам`яткою архітектури місцевого значення.

На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 22, 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини», позивач просив зобов`язати відповідача повернути колишній стан об`єкту культурної спадщини, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває на державному обліку, як: «Житловий будинок професорів та викладачів гірничого інституту», а саме відновити спричинені ним пошкодження фасаду будівлі; заборонити відповідачу здійснювати будь-які дії пов`язані із зміною зовнішнього вигляду та перебудови фасаду об`єкту культурної спадщини ( том 1 а.с. 2-5, 104-108, 120-121).

Рішенням Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи Головне архітектурно-планувальне управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Управління культури, національностей і релігії Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Дніпропетровський обласний центр з охорони історико-культурних цінностей управління культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Національна металургійна академія України, про зобов`язання повернути колишній стан об`єкту культурної спадщини, заборону здійснювати певні дії відмовлено (том 1 а.с. 225- 235).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року виправлено описку у рішенні Жовтневого районним судом м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року та вірно зазначено в тексті рішення прізвище відповідача ОСОБА_2 (а.с. 242-243).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 вважаючи рішення суду 1 інстанції необґрунтованим та таким, що порушує його законні інтереси, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким зобов`язати відповідача повернути колишній стан об`єкту культурної спадщини, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває на державному обліку, як: «Житловий будинок професорів та викладачів гірничого інституту», а саме відновити спричинені ним пошкодження фасаду будівлі; заборонити відповідачу здійснювати будь-які дії пов`язані із зміною зовнішнього вигляду та перебудови фасаду об`єкту культурної спадщини та стягнути з відповідача судові витрати (том 2 а.с 29-32).

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що згідно з листом Дніпропетровського обласного центру з охорони історико-культурних цінностей Управління культури, національностей і релігії Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 10.07.2018р. № 753/1 і доданим до нього розпорядженням від 12.04.1996p. № 158-p, будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на державному обліку як пам`ятка архітектури місцевого значення: «Житловий будинок професорів та викладачів гірничого інституту», 1912 рік, охор. № 59 (згідно з розпорядженням Голови Дніпропетровської обласної облдержадміністрації від 12.04.1996p. № 158-p), потрапляючи до меж історичного Ареалу 1: «Історичний центр міста (1787 - 1955 рр.)» і комплексної охоронної зони історичного центру міста, затверджених наказом Міністерства культури України від 18.02.2009р. № 100/0/16-09 (а.с. 8 - 25).

Згідно листа Національної металургійної академії України від 29.07.2019р. № 19-07-120 і акта обстеження квартири, видно, що Національна металургійна академія України є балансоутримувачем житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . До академії спеціально уповноваженим органом із питань культурної спадщини не надавалась облікова документація на житловий вказаний будинок, інформація щодо обстеження будинку на предмет об`єкту культурної спадщини відсутня. До Державного реєстру нерухомих пам`яток України будинок не включено. Актом обстеження від 29.07.2019р., складеним комісією НМетАУ втручання в несучі конструкції або порушення фасадів власником квартири АДРЕСА_4 , під час проведення поточного ремонту своєї квартири не виявлено

Скарги мешканців будинку АДРЕСА_2 або спеціально уповноважених органів до НМетАУ щодо протиправного втручання власником квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 у несучі конструкції або пошкодження фасадів будинку, не надходили.

На звернення позивача стосовно проведення будівельних робіт в будинку, листом Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 26.06.2018р. № Л-4/1 повідомлено, що зазначена будівля є пам`яткою архітектури місцевого значення «Житловий будинок професорів та викладачів гірничого інституту» (охоронний номер 59).

25.07.2018р. посадовими особами управління ДАБК за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами, містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, 25.07.2018р. складено акт № 1, яким виявлено такі порушення:

- власником квартири АДРЕСА_3 : АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 у приміщенні своєї квартири, яка знаходиться на першому поверсі трьох поверхового житлового будинку демонтовано всі стінові перегородки, які розділяли приміщення кімнат та коридорів згідно технічного паспорту на квартиру (реєстраційна справа 750 від 17.01.2018р.) та демонтована вся підлога по всім приміщенням, крім того розібрано частина підвіконної цегляної стіни, зовнішньої несучої стіни житлового будинку розпочато будівельні роботи по влаштуванню теплої підлоги, влаштування міжкімнатних перегородок із гіпсокартону без відповідного дозвільного документу, який дає право на виконання будівельних робіт, та без належно затвердженої проектної документації, чим порушено п. 1 ч.1, ч. 7 ст. 34, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»)»;

- ОСОБА_2 не забезпечив технічний нагляд під час будівельних робіт у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , чим порушив ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність»;

- ОСОБА_2 не забезпечив авторський нагляд під час будівельних робіт, чим порив ч. 1, ч. 3 ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність» (а.с. № 168 176).

За наслідками перевірки складено три приписи про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 31.07.2018р., якими зобов`язано ОСОБА_2 зупинити з 26.07.2018р. виконання будь-яких будівельних робіт на об`єкті містобудування, що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 , до усунення порушень чинного законодавства, які були встановлені під час проведення позапланової перевірки. Також ОСОБА_2 зобов`язано відновити зовнішню фасадну цегляну стіну до первинного стану до 26.08.2018р., забезпечити авторський та технічний нагляд (а.с. 183 184).

За результатами розгляду протоколів про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності постановою начальника Управління ДАБК № 78/А від 07.08.2018р. ОСОБА_2 притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за вчинення правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 6, ч. 12, ч. 13 ст. 96 КУпАП (а.с. 185 186).

Копії вищевказаних матеріалів перевірки, приписів, протоколів, постанови представлені відповідачем у справі ОСОБА_2 (а.с. 168 186).

Судом 1 інстанції також встановлено, що з копії листа Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради, адресованого Управлінню ДАБК від 19.02.2019р. № 4/6-37, на звернення останнього від 13.02.2019 № 4/16-278 повідомлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на державному обліку, як пам`ятка архітектури місцевого значення: «Житловий будинок професорів та викладачів гірничого інституту», 1912 р., охор. №59 (розпорядження Голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 12.04.1996 р. №158-р), зберігаючи свій статус, відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Також пам`ятка потрапляє до меж історичного Ареалу 1: «Історичний центр міста (1787 - 1955 рр.)» і комплексної охоронної зони історичного центру міста, затверджених наказом Міністерства культури України від 18.02.2009 №100/0/16-09.

Облікова документація (паспорт, облікова картка) та паспорт фасадів пам`ятки в Управлінні відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції зазначив, що право позивача не підлягає захисту в обраний ним спосіб з огляду на те, що він не є органом чи особою, якого закон наділяє відповідним правом захисту. Між тим суд вказав, що спір є публічно-правовим, а тому позивач не наділений правом на звернення до суду з вимогами про усунення порушень у сфері містобудівної діяльності і охорони культурної спадщини.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають встановленим обставинам по справі та зроблені з дотриманням норм процесуального права з застосуванням відповідних норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В постанові Верховного Суду України від 09.12.2015 у справі № 6-849цс15, висловлено позицію яка є обов`язковою для усіх суб`єктів правозастосування, де зазначено, що з урахуванням ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, серед іншого, належить: 1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; 4) забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; 5) забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; 8) організація відповідних охоронних заходів щодо пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; 9) видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них; 11) укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону; 12) забезпечення в установленому законодавством порядку виготовлення, встановлення та утримання охоронних дощок, охоронних знаків, інших інформаційних написів, позначок на пам`ятках або в межах їх територій; 15) виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини; 18) інформування органів охорони культурної спадщини вищого рівня про пошкодження, руйнування, загрозу або можливу загрозу пошкодження, руйнування пам`яток, що знаходяться на їх території; 21) застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону; 22) здійснення інших повноважень відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належить також виконавчий орган міської ради.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця. Переміщення (перенесення) пам`ятки на інше місце допускається як виняток у випадках, коли неможливо зберегти пам`ятку на місці, за умови проведення комплексу наукових досліджень з вивчення та фіксації пам`ятки (обміри, фотофіксація тощо).

Відповідно до пункту 2 Розділу Х Прикінцевих положень цього Закону об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.

Згідно з п. 37 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міської ради відноситься прийняття рішень про внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про основи містобудування» № 2780-ХІІ державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

З врахуванням положень ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; надання висновку щодо відповідних проектів архітектурних перетворень в історичних ареалах населених місць є повноваженнями виконавчого органу міської ради.

До повноважень цього органу, зокрема, віднесено видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених зазначеним Законом дозволів або з відхиленням від них.

Отже, саме відповідним органом повинні здійснюватися дії щодо встановлення факту порушення законодавства при використанні пам`яток архітектури із вжиттям визначених законом заходів реагування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 не наділений повноваженнями, щодо здійснення дій про встановлення факту порушення законодавства при використанні пам`яток архітектури.

Зокрема, матеріали справи не свідчать про те, що права чи свободи позивача порушені внаслідок проведення ремонту відповідачем у своїй квартирі.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Системно аналізуючи норми чинного законодавства, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 03.09.2014 у справі № 6-84цс14, від 18.05.2016 у справі № 6-658цс15.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції дійшов до правильного висновку про те, що встановлені по справі обставини є порушенням законних прав та інтересів позивача, які підлягали б захисту в порядку цивільного судочинства за його позовом, позивачем не доведено. Також позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів саме відповідачем.

А тому доводи апеляційної скарги з приводу порушення прав та законних інтересів, як мешканця будинку, а також інших мешканців, що є пам`яткою архітектури місцевого значення є безпідставними.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Оскільки, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги слід покласти на особу, яка її подавала, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: