Дата документу 18.02.2020 Справа № 320/1290/17-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 320/1290/17 Головуючий у 1 інстанції: Ковальова Ю.В.
№ 22-ц/807/649/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2019 року за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду та повернуто її заявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 03 грудня 2019 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій просить визнати дії державного виконавця у беззастережному стягненні 20% суми її пенсії, протиправними і такими, що не відповідають законодавству про соціальні гарантії; зобов`язати Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виправити текст постанови «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 07.11.2019.

Залишаючи без розгляду скаргу та повертаючи її заявникові, су першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 з пропуском встановленого строку оскаржує винесену 07 листопада 2019 року державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Капасюком О.В. постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 60444022, зазначаючи, що отримала її 21.11.2019.

Так, як зазначив суд першої інстанції, відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, тож суд послався на до ч. 2 ст. 126 ЦПК України, за якою документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, судом першої інстанції не було враховано наступне.

Відповідно до частини першої статті 122, частини першої статті 123 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом. Таким чином, стаття 36 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" є бланкетною і відсилає до спеціального порядку оскарження, яке регулюється статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки пункту (а) частини першої статті 449, частина другої статті 126 ЦПК України передбачають, що сторона виконавчого провадження має право звернутись до суду із скаргою у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, а частина п`ята статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" уточнює, що таке оскарження відбувається протягом 10 робочих днів, тому у даному випадку необхідно керуватись саме частиною п`ятою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження".

До такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2019 року (справа № 796/123/2018, провадження № 61-14683ав19).

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2019 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2020 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков