Справа № 463/2785/20 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/1936/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О.

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 25 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з навчанням, в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до припинення ним навчання, тобто до 30.06.2021; стягнути одноразово з відповідача на користь позивача додаткові витрати на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5229 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , який на даний час досяг повноліття, однак продовжує навчатися у Національному лісотехнічному університеті, що підтверджується довідкою № 393 від 03.03.2020 (термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021). Оскільки син навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має змоги працювати та потребує матеріальної допомоги, зокрема на придбання необхідної літератури, зошитів, інших канцелярських товарів, їжі, одягу, а також на проїзд до навчального закладу, а стан здоров`я та матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти, однак добровільно коштів на утримання сина не надає, тому на підставі ст.199 СК України просить позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Крім цього, відповідно до довідки офтальмолога від 20.11.2019 ОСОБА_3 встановлено діагноз Н52.1-Міопія, Н00-Ячмінь і халазіон, Міопія середнього ступеня, складний короткозорий астигматизм обох очей. Халязіони верхньої повіки правого ока. Рекомендовано: хірургічне видалення халязіонів верхньої повіки правого ока.

У зв`язку з наведеним синові сторін було зроблено операцію, рекомендовано дорого вартісне лікування, окулярна корекція або контактні лінзи з подальшим повторним оглядом через 6 місяців та з подальшою лазерною корекцією зору, на що позивачем, згідно з представленими чеками, було витрачено 5229 грн., які на підставі ст.185 СК України просить стягнути з відповідача.

Просить врахувати, що син сторін у зв`язку з навчанням на денній формі не має змоги працювати, заощадження позивача, якими остання могла покривати витрати сина вичерпалися, а на її утриманні також перебуває непрацездатна мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка хворіє, що підтверджується випискою із медичної карти хворого. В той же час відповідач працює таксистом, займається будівництвом, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 13.03.2020 відповідач має у власності земельні ділянки, площею 0,1068 га та 1,451 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також транспортний засіб марки «Мерседес», модель 124, та квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 25 травня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн. (п`ятсот гривень), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 27.03.2020 і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Допущено до негайне виконання рішення суду у межах суми аліментів за один місяць.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним та таким, висновку суду якого не відповідають дійсним обставинам справи. Вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд не взяв до уваги стан здоров» я їхнього сина, потребу в дороговартісному лікуванні сина, матеріальне становище відповідача, наявність у позивача на утриманні непрацездатної матері та її матеріальне становище. Вважає визначений судом розмір аліментів в 500 грн. недостатніми.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Личаківського районного суду міста Львова від 25 травня 2020 року.

14 вересня 2020 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, а також просить звільнити його від сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги. Звертає увагу, що він надає допомогу своєму сину особисто. Звертає увагу, що позивачем не доведено можливості сплати ним аліментів в розмірі більшому ніж то, що визначив суд. Зазначає, що на даний час він не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, як особа, що шукає роботу, а також, що на його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_5 , а також, що він надає допомогу своїй матері, яка є особою похилого віку та особою з інвалідністю.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 29 вересня 2020 року, є дата складення повного судового рішення 06 жовтня 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що відповідач позовні вимоги частково визнав, та має можливість надавати допомогу в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання свого сина. Також суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 5229 грн., оскільки ОСОБА_3 є повнолітньою особою і у відповідача не виникає обов`язку щодо понесення витрат на його лікування.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у Національному лісотехнічному університеті, що підтверджується копією довідки №393 від 03.03.2020 (термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо.

Згідно з ст.201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що повнолітня дитина сторін потребує матеріального забезпечення у зв`язку із продовженням навчання, суд правильно звернув увагу, на наявність на утриманні відповідача малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є інвалідом 3 групи, а також, що відповідач має можливість надавати допомогу у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 27.03.2020 і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, підлягають до задоволення.

Також суд правильно звернув увагу, що син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 досяг повноліття та відповідно втратив правовий статус дитини.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В той же час відповідно до ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування сина, який як на час розгляду справи, так і на час понесення таких витрат, не був дитиною, відповідач з урахуванням вимог ст.6, 185 СК України не зобов`язаний брати участь таких витратах, а тому суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на ОСОБА_3 в розмірі 5229 грн. задоволенню не підлягають.

ОСОБА_1 не доведено, що у ОСОБА_2 наявна фінансової можливості для сплати аліментів в більшому розмірі, ніж той, що визначив суд.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а заочне рішення Личаківського районного суду міста Львова від 25 травня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ч.5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Личаківського районного суду міста Львова від 25 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2020 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.О. Шеремета