З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2020 року м. Кривий Ріг Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Горбунової Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,
24 грудня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням- квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказала, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.05.1994, виданого Криворізьким ЦГЗК, яке зареєстроване в Криворізькому БТІ за реєстровим №55П-399-399. У вищевказаній квартирі зареєстровані вона та її син - відповідач ОСОБА_2 . Відповідач з лютого 2018 року не проживає в спірній квартирі, забрав свої особисті речі та з того часу в квартирі не з`являється. Позивач самостійно сплачує вартість всіх комунальних послуг, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду.
11 січня 2020 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених в ньому, в разі неявки відповідача не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляд справи суду не надав, в зв`язку з чим за згодою позивача судом розглянуто справу в заочному порядку.
Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд).
Суд, дослідивши матеріли справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.05.1994, що зареєстровано в Криворізькому БТІ в реєстровій книзі за №55П-399-399 (а.с.5,6)
Відсутність відповідача у спірному житлі підтверджується актом, наявним в матеріалах справи, складеним мешканцями будинку АДРЕСА_3 та затвердженого директором Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія «Дом. Ком», згідно якому відповідач ОСОБА_2 з лютого 2018 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , його особистих речей в квартирі немає (а.с.7).
В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_4 , суду показала, що проживає в будинку АДРЕСА_3 , та близько 30 років проживає в даному будинку. Пояснила, що в 2014 році ОСОБА_2 став проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_4 , останній зловживав спиртними напоями, ОСОБА_1 неодноразово викликала працівників поліції. В лютому 2018 року ОСОБА_2 виїхав з квартири, особисті речі в квартирі позивачки відсутні. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що син їй не допомагає.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , суду показала, що з 2001 року вона проживає в будинку АДРЕСА_3 , позивач ОСОБА_1 є її сусідкою. В 2014 році приїхав син позивачки ОСОБА_2 та став проживати разом із матір`ю. Пояснила, що в останній раз вона бачила ОСОБА_2 в січні 2019 року коли той в п`яному вигляді лежав під дверима. Пояснила, що особистих речей відповідача в квартирі позивачки не було.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , суду показав, що він проживає в будинку АДРЕСА_3 , приблизно 30 років він є сусідом позивачки ОСОБА_1 . Пояснив, що в 2014 році в спірній квартирі позивачки почав проживати її син ОСОБА_2 , який вживав алкогольні напої та сварився з позивачкою в зв`язку з чим остання викликала працівників поліції. Зазначив, що відповідача ОСОБА_2 за адресою проживання він не бачив приблизно один рік.
У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, враховуючи факт належності спірної квартири позивачці на праві особистої приватної власності, не проживання відповідача більше одного року у житловому приміщенні, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Також, згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з наданих позивачем доказів, 16.12.2019 між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Залюбовським В.В. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.10), до якого додано детальний опис наданих адвокатом послуг (а.с.11,12), а також надана копія квитанції про оплату позивачем вказаних послуг в розмірі 3 000 гривень (а.с.13).
З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем в сумі 3 000 гривень.
На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 319, 321, 391,405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу 3 000 (три тисячі) гривень та витрати на оплату судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Повне судове рішення складено та підписано 28 лютого 2020 року.

Суддя: О. В. Колочко