РІШЕННЯ

Іменем України

23.09.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Іванику Р.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення неустойки за договором про виконання робіт та за зустрічним позовом ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позову зазначає, що 04.07.2017 року з ФОП ОСОБА_4 уклав Договір № 238 про виконання робіт по ремонту квартири АДРЕСА_1 , в ЖКУ «Велика Британія», 4 поверх, секція Д, перша черга.

Відповідач згідно п. 4.1.3. Договору зобов`язувався виконати роботи відповідно до встановленого графіку виконання робіт, а позивач відповідно до п. 3.2 Договору зобов`язувався сплатити аванс на матеріали протягом двох днів з моменту підписання Договору. На виконання умов Договору позивач 05.07.2017 року вніс на розрахунковий рахунок відповідача аванс в розмірі 47 000 грн. Згідно Акту виконаних робіт, вартість фактично використаних матеріалів та виконаних робіт становить 97 597 грн. 14 коп. Графіком виконання ремонтних робіт встановлено дату завершення робіт, а саме: 23.09.2017 року. Однак, відповідно до актів виконаних робіт, наданих позивачу лише 27.12.2017 року, такі вчасно виконано не було. Основний масив робіт на зазначену дату, а саме: 23.09.2019 року, було виконано, але повністю ремонтні роботи були завершені тільки 30.01.2018 року. Крім цього, 30.01.2018 року, як зазначає позивач, Додатком № 7 до Договору про виконання робіт № 238 від 04.07.2017 року було внесено зміни до Договору, якими Виконавцем Договору визначено ФОП ОСОБА_3 , що фактично здійснювала передачу робіт згідно актів виконаних робіт. Згідно п. 5.7. Договору відповідач зобов`язувався за кожен протермінований день виконання робіт виплатити 1% від суми Договору, що, враховуючи період з 23.09.2017 року по 27.12.2017 року, становить 92717 грн. 15 коп. З метою врегулювання досудового врегулювання спору позивачем скеровувалась відповідачу 30.01.2018 року претензія з обґрунтуванням вимог та пропозицією врегулювання таких. Однак відповідач не зреагував на заявлену позивачем претензію. Враховуючи вище наведене, з урахуванням уточненої позовної заяви від 04.11.2019 року, просить стягнути з відповідача 125 899 грн. неустойки внаслідок неналежного виконання зобов`язання та 112041 грн. моральної шкоди.

Вказана цивільна справа перебувала в провадженні судді ОСОБА_5

15.05.2019 року на виконання Рішення зборів суддів № 3 від 13.05.2019 року та Розпорядження керівника апарату суду № 55/Р від 14.05.2019 року справа передана судді Дзеньдзюрі С.М.

Ухвалою судді Дзеньдзюри С.М. від 12.08.2019 року матеріали справи прийняті до провадження та призначено підготовче засідання.

27.09.2019 року відповідачем подано відзив на позов, згідно якого зазначено, що відповідно до умов Договору ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_1 , повинні були завершитись до 23.09.2017 року. Однак, Акт приймання передачі виконаних робіт Сторони підписали 30.01.2018 року на загальну суму 97597 грн. 14 коп. П. 5.7 Договору передбачалась виплата штрафних санкцій за несвоєчасне виконання робіт за кожен протермінований день у розмірі 1% від суми Договору. Однак, позивачем не подано доказів того, що порушення відповідачем умов Договору призвело до негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що фактично зобов`язання перед позивачем було виконано повністю, про що свідчить Акт приймання передачі виконаних робіт від 30.01.2018 року. Натомість, згідно умов Договору, позивач заборгував відповідачу за виконані роботи у сумі 50597 грн. 14 коп. Щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 112041 грн. 36 коп. за несвоєчасне виконання зобов`язання зазначає наступне. Укладений між Сторонами Договір не передбачав відшкодування моральної шкоди за несвоєчасне виконання зобов`язання. Таким чином, не має правових підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди у сумі 112041 грн. 36 коп. З урахуванням наведеного, просить зменшити розмір неустойки з 92 717 грн. 15 коп. до 5000 грн., які вимагає стягнути позивач з відповідача згідно умов Договору. У задоволенні вимоги щодо стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

27.09.2019 року відповідачем ФОП ОСОБА_3 заявлено зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про виконання робіт № 238 від 04.07.2017 року та штрафних санкцій. В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що враховуючи умови укладеного Договору № 238 ремонтні роботи повинні були завершитись до 23.09.2017 року згідно Графіку виконання ремонтних робіт. 30.01.2018 року Сторонами Договору підписано Акт приймання передачі виконаних робіт на загальну суму 97 579 грн. 14 коп. Позивачем за первісним позовом було сплачено відповідачу аванс за виконані роботи у розмірі 50 947 грн. 14 коп. Відповідно Додатку № 1 (Графік внесення коштів за ремонтні роботи) до Договору, ОСОБА_1 після підписання Акту виконаних робіт повинен був оплатити третій внесок, остаточний розмір якого визначений Сторонами в Акті виконаних робіт у сумі 50 947 грн. 14 коп. В порушення умов Договору даний внесок у розмірі 50 947 грн. 14 коп. станом на день пред`явлення зустрічного позову не сплачений ФОП ОСОБА_3 позивачем за первісним позовом. Враховуючи наведене, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за неналежне виконання зобов`язання на загальну суму 58 885 грн. 80 коп., що складається з 50 597 грн. 14 коп. основного боргу, 2 507 грн. 68 коп. 3% річних, 5 780 грн. 98 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою від 14.02.2020 року матеріали справи призначені до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом просив заявлені позовні вимоги з урахуванням збільшення від 04.11.2019 р. задоволити повністю. В зустрічному позові просив суд відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення первісного позову частково, а саме просив зменшити розмір неустойки з 92 717 грн. 15 коп. до 5000 грн., які вимагає стягнути позивач за первісним позовом з відповідача згідно умов Договору. У задоволенні вимоги щодо стягнення моральної шкоди відмовити повністю. Зустрічний позов просив задоволити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 заборгованість на загальну суму 58 885 грн. 80 коп., що складається з 50 597 грн. 14 коп. основного боргу, 2 507 грн. 68 коп. 3% річних, 5 780 грн. 98 коп. інфляційних втрат з підстав, наведених у зустрічному позові.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що 04.07.2017 року між позивачем та ФОП ОСОБА_4 укладено договір №238 про виконання робіт. Відповідно до даного договору фізична особа підприємець від імені якого по довіреності діє ОСОБА_6 , зобов`язується виконати позивачу роботи по ремонту квартири по АДРЕСА_2 . Вартість робіт визначається сторонами на підставі договірної ціни. Позивач зобов`язаний був сплатити аванс на матеріали протягом 2 днів з моменту підписання договору згідно графіку фінансування. Також після виконання ремонтних робіт, визначених договором, позивач приймає роботи згідно акту виконаних робіт, який може відрізнятись від попередньої договірної ціни по фактично виконаних об`ємах робіт. Виконавець зобов`язаний виконувати роботи згідно графіку виконання робіт, який додається до договору та відповідно до якого дата завершення робіт становить до 23.09.2017р. Також за несвоєчасне виконання робіт згідно графіку виконання, виконавець зобов`язується за кожен протермінований день виплачувати позивачу штраф у розмірі 1% від суми договору. 30.01.2018 року сторонами підписано додаток №7 до вказаного договору яким було змінено виконавця ремонтних робіт на ФОП ОСОБА_3 , від імені якої по довіреності діє ОСОБА_6 . В цей же день підписано акт виконаних робіт, у якому визначено загальну суму виконаних робіт в розмірі 97 597 грн. 14 коп.

Оскільки акт виконаних робіт був підписаний 30.01.2018 року, (про що також стверджує представник відповідача), суд приходить до висновку, що фактично ремонтні роботи були виконані 30.01.2018 року. Зважаючи на це та п.5.7 договору, відповідно до якого за несвоєчасне виконання робіт, згідно графіку виконання, виконавець зобов`язується за кожен протермінований день виплачувати замовнику штраф в розмірі 1% від суми договору, позивачем вірно розраховано розмір неустойки в сумі 125899 грн.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зважаючи на те, що розмір неустойки перевищує суму виконаних ремонтних робіт за договором №238 від 04.07.2017 року та узгодженої сторонами в акті виконаних робіт від 30.01.2018 року в розмірі 97597 грн. 14 коп., суд приходить до переконання що розмір неустойки підлягає зменшенню до 62949 грн. 58 коп. Таке рішення узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03.09.2014 року у справі №6-100цс14.

За заявленою вимогою про відшкодування моральної шкоди в розмірі 112041, 36 коп., то зважаючи на те, що між сторонами мали місце договірні зобов`язання, а умовами договору такий вид цивільної відповідальності не був передбачений, а також враховуючи правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 09.11.2016 року у справі №6-1575цс16, суд приходить до переконання про відмову у даній позовній вимозі.

Щодо зустрічного позову, то відповідно до підписаного сторонами акту виконаних робіт від 30.01.2018 року до договору №238 сума заборгованості позивача за первісним позовом перед відповідачем склала 50947 грн. 14 коп., яку він зобов`язаний був оплатити після підписання данного акту. На момент подачі зустрічного позову дана сума сплачена не була що було підтверджено сторонами і в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає до задоволення і з ОСОБА_1 підлягає стягненню 50597 грн.14 коп. основного боргу за договором №238, а також 2507 грн.68 коп. 3% річних від простроченої суми та 5780 грн.98 коп. інфляційні втрати, що разом становить 58885 грн. 80 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно доданого до матеріалів справи посвідчення Серії НОМЕР_1 , інвалід другої групи, а від так п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Тому судові витрати підлягають стягненню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення неустойки за договором про виконання робіт задоволити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 штраф за несвоєчасне виконання робіт в розмірі 62 949 (шістдесять дві тисячі дев`ятсот сорок дев`ять) грн. 58 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 58 885 (п`ятдесять вісім тисяч вісімсот вісімдесять п`ять) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 768 (сімсот шістдесять вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення абоу разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Фізична особа підприємець ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Дата складення повного тексту судового рішення: 05.10.2020 року.

Суддя Дзеньдзюра С.М.