РІШЕННЯ

іменем України

13 жовтня 2020 року м.Снігурівка

справа №485/905/20

провадження №2/485/376/20

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Бодрової О.П.

за участю секретаря с/з Бондаренко С.В.

учасників справи:

представника позивача Луцкіної Н.А.

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Снігурівка цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У липні 2020 року Орган опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є одинокою матір`ю по відношенню до дитини. У липні 2018 року дитину було влаштовано до КЗ Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради в результаті негайного відібрання у матері у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 02 травня 2019 року дитина відібрана у відповідачки без позбавлення батьківських прав. Вказують на те, що ОСОБА_1 характеризується негативно, ведене аморальний та асоціальний спосіб життя. Відомості про доходи відсутні. За місцем реєстрації відповідачка не проживає, так як будинок за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в непридатному для проживання стані. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила другу дитину, з якою проживає у матері ОСОБА_3 у м.Миколаєві. До цього відповідачка часто змінювала місце проживання. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.05.2020 року ОСОБА_1 мешкала з сім`єю багатодітної матері ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . 29.05.2020 року відповідачка вже перебувала за адресою: АДРЕСА_3 . В цьому будинку водопостачання відсутнє, наявне ліжко,дитяче ліжко, шафа для одягу, шафа книжкова, будь-які продукти харчування відсутні. ОСОБА_1 не змогла показати свій будь-який одяг та одяг для старшого сина, в помешканні відсутні належні матеріально-побутові та санітарно-гігієнічні умови для утримання, навчання та виховання дітей. Згідно листа служби у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації від 18.06.2020 року №344-02 в листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до служби з наміром зустрітися з сином. У наступному, відповідачці на її адресу було направлено лист із роз`ясненнями щодо місця перебування дитини, який був повернутий з відміткою про невручення. Більш відповідачка долею дитини не цікавилась. 04.06.2020 року ОСОБА_1 взято під соціальний супровід з метою покращення житлово-побутових умов проживання родини, підвищення батьківського потенціалу та недопущення соціального сирітства. Згідно висновку щодо емоційного стану ОСОБА_2 , зробленого практичним психологом Баштанської РЦСС СДМ, дитина добре почувається у прийомній сім`ї, біологічну матір згадує рідко, називає її « ОСОБА_5 » та питання повернення до не ставить.

З урахуванням викладеного Орган опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відзив на позову заяву до суду не надходив.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження /а.с.23-24/.

Ухвалою суду від 17 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду /а.с.52-53/.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Пояснила суду, що відповідачка народила ОСОБА_6 ще коли була неповнолітньою. Постійно змінювала місце проживання. У 2018 році зверталась до служби у справах дітей з проханням забрати дитину. Після ухвалення рішення Снігурівським районним судом Миколаївської області, ОСОБА_1 надано шанс на виправлення, з нею проводились психологічні роботи, після ухвалення рішення вона лише раз звернулася до них про з`ясування де знаходиться дитина, дитина зараз проживає в родині.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила суду, що після ухвалення рішення вона тимчасово проживала у м.Одеса. Приїжджала до ОСОБА_7 для встановлення адреси місця проживання ОСОБА_6 . 09 вересня 2019 року останній раз бачила сина, він розповідав їй віршики, розповідав їй що в нього є друзі, вона подарувала йому ведмедя.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву в якій просила суд розглянути справу у її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує.

Суд, заслухавши представника позивача та відповідачку, свідка, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

ОСОБА_8 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про батька якого записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері /а.с.8,29-32/.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , має наступний склад сім`ї: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Снігурівської міської ради від 18.03.2020 року /а.с.9/.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 02 травня 2019 року позов органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_9 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено частково. Суд ухвалив: відібрати без позбавлення батьківських прав у матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передати органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області для подальшого влаштування, стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м.Снігурівка Миколаївської області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у Публічному акціонерному товаристві "Державний ощадний банк України", зобов`язано орган опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області відкрити у відділенні Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" особистий рахунок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, про що повідомити боржнику, рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання, а також вирішено питання судових витрат /а.с.10-13/.

З листа №344-02 від 18.06.2020 року Снігурівської районної державної адміністрації служби у справах дітей вбачається, що ОСОБА_1 08.11.2019 року звернулася до них із заявою, де повідомила, що має намір зустрітися зі своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 надано відповідь щодо місця проживання ОСОБА_6 , про що було направлено рекомендований лист на адресу, яка була вказана в заяві. Лист повернувся з невідомих причин /а.с.14/.

З висновку щодо емоційного стану ОСОБА_2 , який виховується в прийомній сім`ї ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , складеного на підставі спостереження за дитиною, опитування опікунів та проведення діагностичних спостережень методик «Кактус», «Два будиночки», «Малюнок сім`ї», т.в.о. директора Баштанського РЦСССДМ ОСОБА_12 та фахівцем із соціальної роботи ОСОБА_13 вбачається, що взаємовідносини з опікунами будуються на теплій, доброзичливій основі. В сім`ї ОСОБА_6 в рівній мірі спілкується із мамою і з татом, з нетерпінням чекає зустрічей із ОСОБА_14 (рідний син опікунів), з яким склалися теплі, приязні родинні стосунки. Такі ж стосунки у ОСОБА_6 із дідусем та бабусею, сусідами, родичами сім`ї. З охотою відкликається на пропозиції допомагати по дому, особливо те, що стосується «чоловічої роботи». Беручи приклад із тата, поводить себе як турботливий господар. У дитини сформовано доброзичливе ставлення до дітей, розвинене бажання співпрацювати з ними, хоча інколи ОСОБА_6 проявляє агресію. Під час спілкування ОСОБА_15 поводився адекватно ситуації, швидко включився в роботу, із охотою відповідав на поставлені питання. Демонстрував зацікавленість, довіру до дорослих, розкутість в спілкуванні та власних судженнях. Дитина позитивно налаштована, тривожність не проявляє. Хлопчик може самостійно користуватися туалетними приналежностями, умиватися, мити руки, розчісувати волосся, може самостійно одягнутися, роздягнутися, взутися. Повністю усвідомлює свої фізичні можливості. За результатами діагностики ОСОБА_6 подобається жити в сім`ї у такому складі: ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , мамо і тато (дитина перелічила в такому порядку). В іншому будиночку ОСОБА_6 «посилив» своїх друзів: « ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_5 хай там живе». Лєною ОСОБА_6 називає свою біологічну матір. У побуті згадував про неї досить часто перші два місяці після влаштування до родини ОСОБА_19 , на сьогодні згадує і говорить про біологічну матір дуже рідко, тільки коли про неї щось нагадає. Питання про повернення до матері не ставить. Дитина демонструє свідоме прийняття оточуючого середовища, відчуває затишок і підтримку /а.с.15/.

З акту обстеження житлово-побутових умов життя, складеного 15 травня 2020 року інспектором ССД Снігурівської міської ради та фахівцем із соціальної роботи вбачається, що ОСОБА_20 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 в приватному будинку, який винаймає ОСОБА_4 разом зі своєю сім`єю. Помешкання складається з 3-х кімнат. В наявності необхідні меблі. В середній кімнаті проживає баба ОСОБА_21 , в іншій кімнаті проживає ОСОБА_22 з малолітніми дітьми. ОСОБА_20 мешкає в третій кімнаті разом з старшими дітьми ОСОБА_4 .. Санітарно-гігієнічні умови в межах норми. Продукти харчування, засоби гігієни в достатній кількості, є свіжоприготовлена їжа, присадибна ділянка обробляється. ОСОБА_23 рекомендовано знайти житло для майбутньої ненародженої дитини. Звернутися до ОСОБА_24 з метою подолання складних житлових умов та контакту з сином ОСОБА_6 , який у неї відібраний. З зазначеним актом ОСОБА_25 ознайомлена /а.с.16/.

15 травня 2020 року ОСОБА_1 отримала попередження від інспектора ССД Снігурівської міської ради. З зазначеного попередження вбачається, що ОСОБА_1 тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 в будинку де мешкає родина ОСОБА_21 . ОСОБА_1 вагітна, після народження дитини не знає де буде проживати.

З акту обстеження житлово-побутових умов життя, складеного 29 травня 2020 року спеціалістом Органу опіки та піклування та усиновлення ССД Снігурівської міської ради Карабут І.П. та фахівцем із соціальної роботи ОСОБА_26 , вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_3 , у будинку який належить ОСОБА_27 .. Будинок складається з 3 житлових кімнат, кухні, санвузлу і веранди. З 3-х кімнат ОСОБА_28 займає одну кімнату. В будинку відсутні продукти харчування, меблі є, у тому числі ліжка. Наявний одяг для новонародженої дитини /а.с.18/.

У листі від 07.10.2020 року служба у справах дітей Баштансьокї райдержадміністрації повідомляє, що ОСОБА_29 , 07.09.2014 року перебуває в прийомній сім`ї ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з 27.09.2019 року. За час проживання дитини в прийомній сім`ї біологічна мати хлопчика, ОСОБА_9 жодного разу не зверталася до служби у справах дітей Баштанської райдержадміністрації із бажанням спілкуватися з сином. За весь час проживання ОСОБА_6 в родині ОСОБА_19 ОСОБА_9 жодного разу не відвідувала сина, не цікавилася його життям, станом здоров`я, не надавала жодної матеріальної допомоги на утримання дитини.

Снігурівською районною державною адміністрацією надано висновок №18 від 27.08.2020 року про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні показала, що родина перебувала під соціальним супроводом. ОСОБА_1 повідомляла їх що немає можливості забрати дитину. Деякий час проживала в м.Одеса. Коли народилася дівчинка, планувала проживати в м.Миколаєві. В липні з нею втрачено зв`язок. Умови для сина відповідачка так і не створила.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських правмає ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18).

З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки матері, а саме те, що вона з часу ухвалення судом рішення не створила умови для проживання малолітнього сина, немає постійного проживання, тривалий час не цікавиться його життям, враховуючи, що відповідачка визнає позов, суд вважає доцільним позбавити її батьківських прав відносно її малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На думку суду таке втручання держави в особисте життя відповідачки відповідає вимогам закону і має законну мету - захист інтересів дитини, її емоційного здоров`я та моралі, тобто відповідає цілям, зазначеним у пункті 2 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

Позбавлення відповідачки батьківський прав є виправданим і пропорційним, оскільки цього потребують інтереси дитини, поведінка матері щодо якої свідчить про ризик неналежного її виховання та виконання батьківських обов`язків, тому таке втручання є необхідним.

Суд, враховуючи та захищаючи гарантовані Конвенцією про права дитини «найкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав матері щодо малолітньої дитини хоча і є крайнім заходом впливу, однак необхідним за обставин, встановлених при розгляді даної справи.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали вихованню дитини, ОСОБА_1 може звернутися до суду з позовом про повернення їй дитини.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, ст.164 СК України, керуючись ст. ст. 12, 19, 76-82, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 по відношенню до її малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16 жовтня 2020 року.

Суддя О.П.Бодрова