справа № 489/4650/19 провадження №2/489/603/20
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

У серпні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000,00 грн. до досягнення нею повноліття.

Як на підставу заявлених вимог вказала, що 07.04.2016 сторони розірвали шлюб. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вважає, що визначений нею розмір аліментів є доцільним для забезпечення потреб дитини. Відповідач спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки після розірвання шлюбу набув право власності на двокімнатну квартиру.

Відповідач надав відзив на позов в якому зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1500,00 грн. Вказав, що він сумлінно виконує свій обов`язок щодо утримання доньки, добровільно щомісячно сплачуючи гроші на дитину. Окрім доньки від позивача, після розлучення у нього народилося дві дитини, на утримання яких, з грудня 2019 року, з нього стягуються аліменти у розмірі 1/3 від заробітку. На сьогоднішній день він працевлаштований на декількох підприємствах, більша частина його доходу витрачається на допомогу дітям, матері пенсіонерці, комунальні платежі та медикаменти.

Позивач надала відповідь на відзив в якій вказала, що після розірвання шлюбу відповідач набув право власності на двокімнатну квартиру площею 50,4 кв.м. та автомобіль Volkswagen Passat 2015 року випуску. На утримання доньки ОСОБА_6 відповідач перераховує кошти лише час від часу, а на утримання малолітніх дітей припинив надавати кошти з вересня 2019 року, адже у видачі судового наказу про стягнення на них аліментів ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва було відмовлено. Крім того, відповідач не надав належних доказів про неспроможність сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у визначеному в позовній заяві розмірі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказавши, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1500,00 грн. Такий розмір аліментів обґрунтовує розміром свого місячного доходу та тим, що на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей та непрацююча мати.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Із змісту позовної заяви вбачається та встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на момент розгляду справи розірвано.

Від спільного шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 19.02.2010 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №595.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_5 проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Згідно наказу про прийняття на роботу №4-К відповідач працює на посаді комерційного директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Неро Н» з 14.11.2019. Крім того, згідно наказів про прийняття на роботу №38-К та №88-К, з 14.11.2019 відповідач працює за сумісництвом на посадах комерційного директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Диамант» та Приватного підприємства «МОЛ КОМ» відповідно.

Згідно довідок вказаних підприємств заробітна плата відповідача за листопад, грудень 2019 року до сплати склала на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Неро Н» 5401,55 грн., Товариства з обмеженою відповідальністю «Диамант» - 1350,39 грн., Приватного підприємства «МОЛ КОМ» - 1350,39. Тобто середньомісячний дохід за вказаний період відповідача складає 4036,16 грн.

Твердження позивача про те, що відповідач не надає допомоги на утримання доньки спростовується чеками АТ «Укрпошта» про поштові перекази та квитанціями АТ КБ «Приватбанк» за період з 2017 року по лютий 2020 року.

Також судом встановлено, що, окрім ОСОБА_5 , на утриманні відповідача знаходиться ще двоє малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 відповідно.

При цьому, суд не приймає доводи відповідача про стягнення з нього 1/3 частини від заробітку на утримання вказаних вище дітей, оскільки суду не надано доказів на підтвердження таких доводів.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Абзацом першим пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач фізично здоровий, офіційно працевлаштований, періодично сплачує на користь позивача кошти на утримання доньки ОСОБА_5 , проте має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, а також, беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, стягнення в такому розмірі аліментів, з урахуванням середньомісячного доходу відповідача та наведених вище обставин, відповідає вимогам частини 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 230,52 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 29.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 230,52 грн. (двісті тридцять гривень52 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 02.03.2020.

Суддя І.В.Коваленко