Справа № 177/656/19
Провадження № 2/177/43/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 серпня 2020 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 18.04.2019 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування та після зміни підстав позову, просила суд усунути відповідача ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її дочка ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй за життя нерухоме майно, а саме: будинок з господарчими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частку квартири, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є її мати - позивач, та відповідач - чоловік ОСОБА_5 , з яким вона перебувала у шлюбі.

Після реєстрації шлюбу 11.03.2013 ОСОБА_5 з відповідачем, дочка позивача тяжко хворіла не цироз печінки. Захворювання супроводжувалося набряками нижніх кінцівок та накопиченням рідини у порожнині живота, вона ледве ходила, швидко втомлювалася, їй навіть важко було довго говорити, а останній тиждень перед смертю взагалі не вставала. З 12.04.2013 і до дня смерті ОСОБА_5 переважно перебувала на стаціонарному лікуванні у Криворізькій міській лікарні №1 та потребувала як матеріальної допомоги на лікування (оскільки не могла працювати), так і стороннього догляду. Проте, відповідач, який був на той час працездатною особою, самоусунувся від допомоги дружині, не допомагав ні матеріально, ні фізично, а тому позивач мала забезпечувати доньці належний догляд і лікування.

Єдиною підставою усунення відповідача від права на спадкування позивач зазначає те, що останній свідомо ухилявся від надання допомоги дружині, яка через тяжку хворобу була у безпорадному стані.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просили поновити пропущений строк на подання позову та задовольнити його.

Відповідач ОСОБА_4 правом на участь у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що знає сім`ю ОСОБА_4 років 14-15. ОСОБА_5 працювала у них продавцем. Останні роки три хворіла, проживала із відповідачем. Коли ОСОБА_5 перебувала у лікарні в м. Дніпро, їздив до неї, оскільки мав автомобіль. У лікарні в м. Кривий Ріг біля ОСОБА_5 була її мати і він приїздив, при цьому надавав матеріальну та моральну допомогу. У лікарні з відповідачем практично не зустрічалися. Також йому відомо, що незадовго до смерті ОСОБА_5 , остання одружилася зі ОСОБА_4 , при цьому вказував, що ОСОБА_5 бажала цього одруження. До одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_4 тривалий час проживали разом, як сім`я. Також свідок повідомив, що ОСОБА_4 офіційно не був працевлаштований, перебивався тимчасовими заробітками, чи міг він надавати та чи надавав він матеріальну допомогу ОСОБА_5 у той час, як вона тяжко хворіла, йому не відомо. Після смерті ОСОБА_5 , він разом зі ОСОБА_4 здійснювали її перевезення до Вінницької області для поховання. Чи брав ОСОБА_4 участь у витратах на лікування та поховання ОСОБА_5 , йому не відомо.

Свідок ОСОБА_7 надала пояснення, про те, що знав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 2010 року. ОСОБА_4 працював у його бригаді у ПП «Формаліт», однак офіційно працевлаштований не був. Також йому було відомо,що ОСОБА_5 тяжко хворіла., коли вона померла, на роботі збирали грошові кошти на її поховання та передавали їх ОСОБА_4 , останній також займався перевезенням ОСОБА_5 до Вінницької області та організовував її поховання. За життя ОСОБА_5 , вона зі ОСОБА_4 проживала разом, однією сім`єю. Між ними були добрі взаємовідносини, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Коли ОСОБА_5 захворіла, ОСОБА_4 підтримував її, відвідував у лікарні. Також йому відомо, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_5 , були недоброзичливі стосунки.

Допитана як свідок у судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі викладені у позовній заяві обставини. Вважала, що ОСОБА_4 має бути усунутий від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 , оскільки він, маючи реальну можливість, усунувся від надання допомоги ОСОБА_5 , яка тяжко хворіла та потребувала такої допомоги.

Вислухавши пояснення учасників справи, у тому числі показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Щодо заяви позивача про поновлення пропущеного строку на подання позову та заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає, що заява позивача підлягає задоволенню, а відповідно у задоволенні заяви представника відповідача слід відмовити, оскільки позивач подала вперше тотожний позов 04.04.2014, який розглядався різними складами суду до 19.03.2019 та був залишений без розгляду (а.с. 153) на підставі заяви представника позивача, у зв`язку з укладенням мирової угоди (а.с. 151, 152). Позивач вказує, що, у зв`язку з її поважним віком та юридичною неграмотністю помилково вважала, що укладення мирової угоди має відбутися поза межами судового розгляду справи.

Тому суд вважає за можливе поновити позивачу пропущений процесуальний строк, встановлений законом, визнавши причини його пропуску поважними.

У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач є матір`ю ОСОБА_5 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження (а.с. 6).

ОСОБА_5 за життя, 14.04.2004 придбала будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, 11). Крім того, позивач та ОСОБА_5 мали у спільній сумісній власності (по 1/2 частці) квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12,13).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 11.03.2013 зареєстрували шлюб (а.с. 7), а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла (а.с. 8).

Відповідно до інформації КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР», ОСОБА_5 перебувала на лікуванні у вказаному закладі з 12.04.2013 по 30.04.2013 та з 12.05.2013 по 06.07.2013 (а.с. 3). Крім того, перебувала на «Д» обліку з 1990 року, а 28.11.2012 їй встановлено ІІ групу інвалідності (а.с. 100).

Позивач вказує, що у цей час виключно вона здійснювала догляд за своєю хворою донькою, що підтверджується копією акта від 19.03.2014 (а.с. 16), а також, що позивач здійснила перевезення та поховання дочки самостійно за власний кошт, надавши на підтвердження вказаних доводів копію санітарного посвідчення № 2/1-8-4-3444 від 09.07.2013 (а.с. 17), копії: накладної (а.с. 108, 110, 111), товарного чеку (а.с.109).

Після смерті ОСОБА_5 позивач та відповідач, кожен окремо, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак постановою №1046/02-31 від 08.04.2014 представнику відповідача відмовлено в одержанні свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заявником не надано правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно (а.с. 60).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно з роз`ясненнями, що викладені у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування; факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади); при цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

У силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач, серед іншого, проживав разом із дружиною до дня її смерті, разом вели спільне господарство, брав участь у будівництві житлового будинку, в якому вони разом проживали (а.с. 75), тому вказані обставини не свідчать про ухилення відповідача від надання допомоги. Крім того, разом із ОСОБА_5 були зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с. 50).

Також, суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що померла ОСОБА_5 потребувала допомоги відповідача ОСОБА_4 , за умови, що не могла отримати чи отримала її від інших осіб, а відповідач мав матеріальну та фізичну можливість надавати таку допомогу, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Твердження позивача та її представника про організацію поховання ОСОБА_5 за власні кошти, не спростовують вищевказаних висновків суду та не є достатньою підставою для задоволення позову.

Крім того, участь сторін у похованні спадкодавця не впливає на ступінь їх участі в утриманні спадкодавця за життя, а тому правового значення для усунення від права на спадкування не має. Аналогічно не має правового значення для усунення від права на спадкування ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 і обставина перебування під опікою позивача ОСОБА_5 та складенням заповіту на його ім`я позивачем (а.с. 101-107).

З огляду на те, що для вирішення справи про усунення від права на спадкування, відповідно до ст. 1224 ЦК України, має значення сукупність обставин - ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи, то за відсутності одночасного настання наведених обставин і недоведеності зазначених фактів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов про усунення від права на спадкування не підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 4-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення та підписання суддею.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийнятті постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.09.2020.

Суддя: