Житомирський апеляційний суд
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/12074/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15 червня 2020 року, яке ухвалено суддею Шалота К.В. у м.Житомирі

встановив:
У грудні 2019 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 14.02.2020 року, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та аліменти на своє утримання до досягнення сином трьох років в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та її утримання не надає, хоча спроможний це робити.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 15 червня 2020 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розміріј частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2019 року і до досягнення дитиною повнолітня, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .Також присуджені аліменти на утримання позивачки до досягнення сином ОСОБА_4 трьох років в розмірі 1/8 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.10.2019 року і до 29.10.2022 року.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дружини, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції у даній частині скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог про стягнення аліментів на утримання дружини. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом неповно з`ясовано обставини справи, не враховано його матеріальне положення, розмір доходів та понесених витрат, стан здоров`я, яке після отримання травми, контузії під час проходження військової служби, погіршилось, необхідність постійно проходити курси лікування та витрачати кошти на його відновлення, що свідчить про неспроможність сплачувати аліменти на утримання дружини.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просила апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

В судовому засіданні відповідач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Зазначили, що на даний час відповідач не спроможний сплачувати аліменти на тримання дружини, оскільки згідно з наказом Начальника Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова №8-РС від 28.07.2020 року, ОСОБА_2 звільнений з військові служби у запас 28 вересня 2020 року у зв`язку із закінченням контракту.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена. Надіслала до суду заяв,у в якій просила розгляд справи проводити без її участі, залишивши рішення суду в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи частково позов в частині аліментів на дружину, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач матеріальної допомоги на утримання тимчасово непрацездатної дружини не надає, хоча постійно працює, отримує регулярний дохід, а тому, з урахуванням наявності аліментних обов"язків по відношенню до сина, здійснених ним виплат по кредитним зобов`язанням, дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати таку допомогу.
Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За положеннями ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.17 Постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.01.2019 року та є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час проживає разом з матір`ю окремо від батька (а.с.4).
Відповідач ОСОБА_2 перебував на військовій службі з 01.11.2000 року. Під час проходження військової служби 29.06.2015 року отримав травму (а.с.58), контузію, тривалий час лікувався, що підтверджується медичною характеристикою виданою начальником медичної служби Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова.
Згідно листів командира В/ч НОМЕР_1 від 16.04.2019 року №№ 889, 1072, старший солдат ОСОБА_2 з 15.04.2019 року перебував на лікуванні в травматологічному відділенні В/ч НОМЕР_1 з діагнозом - неврастенія, інсомнічний синдром. F-48.О. Дане захворювання пов`язане з проходженням військової служби, у зв`язку з чим останній потребував переведення для продовження лікування (завершального) та медичної реабілітації в Центр медичної реабілітації та санаторного лікування «Пуща-Водиця» терміном 21 календарних днів (а.с.58,57,59).
Крім того, у період з 09 березня 2020 року по 18 березня 2020 року відповідач перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в КНП «Обласний медичний центр психічного здоров`я» Житомирської обласної ради з діагнозом: пролонгована депресивна реакція, із суїцидальною спробою (09.03.2020р.) Призначено лікування та рекомендовано вирішення питання подальшої військової служби (а.с.93)
На час ухвалення рішення судом першої інстанції, старший-солдат ОСОБА_2 займав посаду начальника електричної станції інформаційно-телекомунікаційного вузла Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова, що стверджується службовою характеристикою від 01.02.2020 року та його середньомісячний дохід за 2019 рік складав 11245 грн. (а.с.25,49).

Згідно з наказом Начальника Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова №8-РС від 28.07.2020 року (копія якого була надана під час апеляційного розгляду справи), ОСОБА_2 звільнений з військові служби у запас 28 вересня 2020 року у зв`язку із закінченням контракту. З 08.10.2020 року перебуває на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості, який розпочав виплату допомоги по безробіттю.

Крім того, 29 листопада 2019 року постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. звернуто стягнення на заробітну плату відповідача у зв`язку із наявністю заборгованості за кредитним договором № 01 від 10.02.2017 року, який був укладений між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 , яка станом на 28.01.2020 року складала 11975,73 грн. (а.с.31-48).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням наданих сторонню відповідача доказів, які підтверджують отримання ним травми під час проходження військової служби, незадовільний стан здоров`я, необхідність витрачання коштів на його відновлення, наявність непогашених кредитних зобов`язань перед банками та аліментних обовязків по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4 , колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач не спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.
Тому, на погляд колегії суддів, не можна вважати ухвалене рішення у цій частині ґрунтовним, вмотивованим і з повним з`ясуванням всіх істотних обставин, що мають значення для справи, на що слушно звертає увагу у змісті апеляційної скарги відповідач. Відтак рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на її утримання підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні даних вимог з вищевказаних підстав.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15 червня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання в розмірі 1/8 часки його заробітку (доходу) скасувати та ухвалити у даній частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2020 року.

Головуючий: Судді: