Справа № 466/6286/20
УХВАЛА

„10 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарі Молінській С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про виключення майна з опису та зняття арешту з майна,

у с т а н о в и в :

19 серпня 2020 року ОСОБА_1 пред`явила в суд позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про виключення майна з опису та зняття арешту з майна.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Одночасно, позивач подала заяву про забезпечення даного позову, в якому просить вжити заходи забезпечення вищевказаного позову, а саме:

- накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та нежитлові приміщення 26-27 пл.81,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) по АДРЕСА_2 ;

- заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Шелінській Юлії Андріївні та будь яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та нежитлові приміщення 26-27 пл.81,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) по АДРЕСА_2 , в цілому або їх частини;

- зупинити продаж вказаного арештованого майна, до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі.

В обґрунтування цієї заяви покликається на наступне.

Вона, ОСОБА_1 , звернулась до Шевченківського районного суду м.Львова із вищевказаним позовом.

Доводи позовної заяви обґрунтовано тим, що опис та арешт спірного нерухомого майна було проведено під час дії арештів та обтяжень накладених ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 03.08.2020 у справі № 466/5816/20 та ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова Юрківа О.Р. від 17.07.2020 року у справі №461/5670/20 та в той час, коли в провадженні Шевченківського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа № 466/5816/20 про визнання права власності на спірне майно.

Для захисту свого порушеного права вона змушена звернутися із даним позовом.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідачі використовуючи судові рішення вчиняють дії, спрямовані на заволодіння належним їй майном, а саме квартирою АДРЕСА_3 , приховуючи свій умисел зверненням стягнення на вказане майно, як нібито майно ОСОБА_2 , в процедурі виконання судового рішення за боргами ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 . Відтак, існують обґрунтовані підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову належна їй квартира та приміщення можуть бути продані в процедурі виконання судового рішення чи передані ОСОБА_3 в рахунок боргу ОСОБА_2 , що унеможливить повернення їй квартири у власність.

Вважає, що необхідність застосування забезпечення позову обґрунтовується тим, що оскільки у разі його незастосування можуть бути порушені майнові права позивача, а саме - право власності на спірне майно. Примусова реалізація нерухомого майна при наявному спорі між сторонами про визнання права власності на вказане спірне майно є основною причиною необхідності забезпечення позову.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, належним способом забезпечення позову є накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та нежитлові приміщення 26-27 пл.81,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) по АДРЕСА_2 ; та заборона приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни та будь-яким іншим особам вчиняти дії спрямовані на звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та нежитлові приміщення 26-27 пл.81,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) по АДРЕСА_2 , в цілому або їх частини; та зупинення продажу вказаного арештованого майна, до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі.

Враховуючи викладене, просить заяву задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явились.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оглянувши та перевіривши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України 2004 року поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України 2004 року забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України 2004 року).

Суд постановляє ухвалу про забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, яка має свою процесуальну форму, і з цих підстав забезпечення позову розглядається як вимога, яка характеризується своєю універсальністю, охоронною функцією, превентивністю, імперативністю та обов`язковістю. Поняття забезпечення позову визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати зацікавленій особі виконання судового рішення.

Так, з матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 03 серпня 2020 року (суддя Донченко Ю.В.) у справі №466/5816/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 3-тьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно вижито заходи забезпечення вказаного позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 нерухомого майна 01) та нежитлові приміщення 26-27 пл.81,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) по АДРЕСА_2 , а також заборонено звернення стягнення та вчинення будь яких реєстраційних дій щодо вказаних об`єктів нерухомого майна до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що у провадженні Шевченківського районного суду м.Львова знаходилась цивільна справа №466/10921/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , приватного підприємства «УТЛ», ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольги Петрівни про визнання правочинів недійсними. Рішенням суду від 26 грудня 2017 року вказаний позов задоволено повністю.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , який був укладений 03 липня 2015 року між приватним підприємством «УТЛ» та ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольгою Петрівною і зареєстрований в реєстрі за №4295.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 26-27 в будинку АДРЕСА_2 , який був укладений 03 липня 2015 року між приватним підприємством «УТЛ» і ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольгою Петрівною і зареєстрований в реєстрі за №4268.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , який був укладений 22 лютого 2016 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольгою Петрівною і зареєстрований в реєстрі за №673.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 26-27 в будинку АДРЕСА_2 , який був укладений 22 лютого 2016 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольгою Петрівною і зареєстрований в реєстрі за №677.

Постановою Верховного Суду України від 07 квітня 2020 року вищевказане рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2017 року та постанова Львівського апеляційного суду від 23 травня 2019 року залишено без змін.

Звертаючись до суду з указаним позовом ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачі використовуючи судові рішення вчиняють дії, спрямовані на заволодіння належним їй майном, а саме квартирою АДРЕСА_3 , приховуючи свій умисел зверненням стягнення на вказане майно, як нібито майно ОСОБА_2 , в процедурі виконання судового рішення за боргами ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 .

Вказане суперечить зазначеному вище судовому рішенню від 26 грудня 2017 року.

При цьому, суд не вбачає обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення, і чи є взагалі в ньому потреба, виходячи за самого поняття забезпечення позову, як тимчасової процесуальної дії примусового характеру, що застосовуються з метою гарантування виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Крім цього, задоволення заяви про забезпечення позову буде фактично ухваленням рішення без розгляду цивільної справи по суті.

Вжиття такого заходу забезпечення позову суперечитиме вимогам ч.10 ст.150 ЦПК України, оскільки судом наперед буде надано правову оцінку позовним вимогам.

Враховуючи вищевказані норми, вивчивши доводи позивача викладені у заяві про забезпечення позову, оглянувши цивільний позов, з урахуванням доказів, наданих на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 151, 152, 153, 258, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про виключення майна з опису та зняття арешту з майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В. І. Кавацюк