Справа № 489/3164/20
Номер провадження 2/489/2006/20
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Глубоченко О. О.,

позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

встановив

В липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (далі - квартира), в якій зареєстрована колишня дружина позивача - ОСОБА_3 02.04.2020 шлюб між сторонами розірвано. Відповідач в квартирі не проживає. Факт реєстрації відповідача порушує його право на вільне розпорядження і користування майном, позбавляє можливості оформити субсидію.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, заперечували проти заочного розгляду, просили розглянути справу на підставі наявних доказів, оскільки відповідач знає про час і місце розгляду справи, неодноразово просила відкласти розгляд, чим затягує прийняття рішення.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена, подала заяву від 07.10.2020 про відкладення, оскільки за станом здоровя не може прибути в судове засідання. Проте, доказів поважності причин неявки до заяви не додано.

Суд врахував, той факт, що відповідачу було відомо про розгляд справи ще з серпня 2020 року, бо нею подано заяву від 04.08.2020 про відкладення розгляду справи для пошуку адвоката. Правом на подачу відзиву відповідач не скористалася.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до договору дарування від 06.06.2019 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.06.2019 позивач є власником квартири.

Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.04.2020 шлюб, зареєстрований 17.05.2016 Центральним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між позивачем та відповідачем, було розірвано.

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 09.07.2020, відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що відповідач після розірвання шлюбу (після 02.04.2020) забрала свої речі та з`їхала з квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2)відмови від нього особи,в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідач вселилася та зареєструвалася в квартирі як член сімї власника (дружина сина власниці), після розірвання шлюбу виселилася, однак не знялася з реєстрації. Таким чином, суд вважає, що відповідачу було надано право користування чужим майном (сервітут) у звязку з тим що вона перебувала у шлюбі із сином власниці, а після розірвання шлюбу та виселення ця обставина припинилася. Тому суд дійшов висновку, про припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, сервітут припиняжться.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017р. у справі № 6-2931цс16.

Таким чином, на підставі наведеного суд вважає за можливе позов задовольнити, визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-268 ЦПК України, суд

вирішив

Задовольнити позов.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.10.2020.

Суддя В. В. Кокорєв