КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року місто Київ

справа №758/11844/14-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2014 року, ухвалене під головуванням судді Декаленко В.С. у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління юстиції у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що він є рідним племінником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка була його рідною тіткою.

Вказував, що для підтвердження цієї обставини документально потрібне свідоцтво про народження ОСОБА_3 , яке було втрачено.

Зазначав, що метою встановлення родинних відносин із спадкодавцем ОСОБА_3 є те, що заявник бажає зібрати для сімейного архіву та родоводу всі її документи, відшукати її творчі доробки, документи жертви голокосту, а також виконати усний заповіт покійної про поховання її разом з рідними, а цього всього зробити неможливо без підтвердження того, що вони є родичами між собою.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2014 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановленофакт того, що ОСОБА_2 є рідним племінником ОСОБА_3 , уродженки міста Києва, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким залишити заяву ОСОБА_2 без розгляду.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що саме вона, а не ГТУЮ у місті Києві є заінтересованою особою у даній цивільній справі.

Вказувала, що на момент подання заяви, вона була однією з двох спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , іншим спадкоємцем за заповітом є заявник - ОСОБА_2 .

Зазначала, що метою подання ОСОБА_2 вказаної заяви про встановлення факту, родинних відносин є вирішення спору з приводу спадкування майна померлої ОСОБА_2 .

Посилалася на те, що на момент подання ОСОБА_2 даної заяви в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебувала справа №761/10023/13-ц за її позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , визнання недійсним заповіту від 08 квітня 2010 року за реєстровим №1135 від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , відновлення заповіту від 08 листопада 2007 року від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину.

Вказувала, що саме вона є заінтересованою особою, тому що саме з нею у ОСОБА_2 є спір щодо спадкування після смерті ОСОБА_3 , ступінь родинних зв`язків з якою ОСОБА_2 не міг довести у справах позовного провадження.

Зазначала, що питання наявності родинних зв`язків між ОСОБА_2 і померлою ОСОБА_3 мало значення для заявника ОСОБА_2 лише у сенсі вирішення спору про спадкування.

Посилалася на те, що в оскаржуваному рішенні не зазначено які саме юридичні наслідки матиме встановлення судом факту родинних відносин за зазначених заявником обставин.

Вказувала, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та обов`язки, адже вона була позбавлена можливості приймати участь у розгляді справи, надавати суду докази, наводити свої міркування, висловлювати заперечення проти позову тощо.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 березня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 березня 2017 року скасовано, справу передано до Апеляційного суду міста Києва для провадження розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2014 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заявник та його представник у судовому засіданні апеляційного суду заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції у справі залишити без змін.

ОСОБА_1 та заінтересована особа Головне управління юстиції у місті Києві усудове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення заявника та його представника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно з п.8 ч.3 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Так, відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З аналізу наведеної статті вбачається, що особи, які не брали участь у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертаючись до суду з заявою, заявник обґрунтовував її тим, що встановлення зазначеного факту між ним та ОСОБА_3 необхідно для збору документів останньої для сімейного архіву та родоводу, розшуку її творчих доробок, документів жертв холокосту, а також для її поховання разом з рідними.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2014 року встановлено факт родинних відносин та визнано ОСОБА_2 племінником ОСОБА_3

01 березня 2017 року особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що ОСОБА_2 звернувся з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, для встановлення родинних відносин між ним та ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що в нього на той час існував спір щодо спадкування майна спадкодавця. Відсутність у ОСОБА_2 статусу спадкоємця за законом (племінника) і було причиною його звернення із заявою про встановлення такого факту.

Також ОСОБА_1 зазначала, що у провадженні Шевченківського районного суду міста Києва розглядається справа №761/10023/13-ц за її позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3 08 квітня 2010 року на його користь, відновлення становища, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Снітко В. М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Острягін Д. Л., Головне територіальне управління юстиції у місті Києві про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3 08 листопада 2007 року на користь ОСОБА_1 , та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту від 08 квітня 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року у справі №761/10023/13-ц, позов ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним заповіту, відновлення становища задоволено частково.

Визнано заповіт, складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Снітком В.М., від 08 квітня 2010 року за №1135 недійсним.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги, щодо предмета спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту задоволено.

Визнано заповіт, складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Снітком В.М., від 08 квітня 2010 року за №1135 недійсним.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним задоволено.

Визнано заповіт, складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , посвідчений державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори від 08 листопада 2007 року за №2-0483 недійсним.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Снітко В.М., ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Снітко В.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Острягін Д.Л., Головне управління юстиції міста Києва про визнання заповіту недійсним залишено без змін.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, з вищевказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 .

Апелянтом не доведено порушення її прав та законних інтересів встановленням за судовим рішенням факту родинних відносин ОСОБА_2 із покійною ОСОБА_3 .

Таким чином, оскаржуваним рішенням не вирішувалися права, свободи, інтереси та обов'язки ОСОБА_1 .

Згідно з п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження на підставі ч.3 ст.362 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.268, 362 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2014 року, ухвалене під головуванням судді Декаленко В.С. у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління юстиції у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 16 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: