ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8403/20 Справа № 211/2836/20 Суддя у 1-й інстанції - Середня Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач: Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року, яка постановлена суддею Середньою Н.Г. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2020 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2020 року позовну заяву КПТМ «Криворіжтепломережа» залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків, а саме: надання доказів на підтвердження факту права користування відповідачем ОСОБА_1 послугами з централізованого постачання холодної води по АДРЕСА_1 в період з 01 листопада 2015 року по 03 липня 2018 року, що дало б підставу вважати відповідача ОСОБА_1 споживачем послуг за вказаною адресою у зазначений вище період.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року позовну заяву визнано не поданою та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу суду від 12 серпня 2020 року про визнання не поданою та повернення позивачускасувати та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що судом порушено норми процесуального та матеріального права.

Вважає, що суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без руху не врахував, що суд досліджує докази під час розгляду справи по суті, а тому не може дійти висновку щодо їх достатності до відкриття провадження по справі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, розгляд якої згідно п. 6 ст. 353 ЦПК України, здійснюється без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 статті 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.

У ч.ч. 1, 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування. До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, залишаючи позовну заяву КПТМ «Криворіжтепломережа» без руху суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту права користування відповідачем ОСОБА_1 послугами з централізованого постачання холодної води по АДРЕСА_1 в період з 01 листопада 2015 року по 03 липня 2018 року, що дало б підставу вважати відповідача ОСОБА_1 споживачем послуг за вказаною адресою у зазначений вище період та визнаючи не поданою і повертаючи позовну заяву КПТМ «Криворіжтепломережа» суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимогу ухвали суду від 05 червня 2020 року у встановлений законом строк.

Проте, колегія судів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не має права через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

Однак, залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції не звернув уваги на те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу /підготовче провадження/, тому вказані в оскаржуваній ухвалі мотиви щодо ненадання доказів на підтвердження факту права користування відповідачем ОСОБА_1 послугами з централізованого постачання холодної води по АДРЕСА_1 в період з 01 листопада 2015 року по 03 липня 2018 року, що дало б підставу вважати відповідача ОСОБА_1 споживачем послуг за вказаною адресою у зазначений вище період, не є підставою для залишення позовної заяви без руху та повернення її заявнику.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано правила ч.1 ст.185 ЦПК України, що свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, оскільки застосовані судом обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що залишаючи позовну заяву без руху та, в подальшому, визнаючи її неподаною і повертаючи, суд не звернув уваги на вищезазначене та помилково повернув позовну заяву з підстав ненадання доказів на підтвердження факту права користування відповідачем ОСОБА_1 послугами з централізованого постачання холодної води по АДРЕСА_1 в період з 01 листопада 2015 року по 03 липня 2018 року, що дало б підставу вважати відповідача ОСОБА_1 споживачем послуг за вказаною адресою у зазначений вище період, в той час як подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

Згідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на справедливий суд. Однак, суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що підстави для залишення позовної заяви без руху були відсутні, а ухвала суду, якою позовну заяву визнано не поданою та повернуто позивачу постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи, викладені в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення справі, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» задовольнити частково.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року скасувати та направити матеріали справи за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: