Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/7294/16-ц
2/705/154/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2020 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:
головуючого судді Коваля А.Б.
секретаря судового засідання Романової О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про те, що 11.03.2016 року о 09 годині 10 хвилин в м. Умані Черкаської області на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Жовтневої революції та Спінози відповідач, керуючи автомобілем Nissan Qasnqai, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконавши вимогу дорожнього знаку «Надати дорогу», не надав перевагу в русі автомобілю «Мерседес-Бенц-300», д.н.з. НОМЕР_2 , яким він керував, наближаючись до перехрестя по головній смузі руху, в результаті порушення відповідачем ПДР сталося зіткнення транспортних засобів, так як ним були порушені вимоги п. 16.11 та вимоги знаку 2.1 ПДР. В результаті ДТП автомобіль «Мерседес-Бенц-300», д.н.з. НОМЕР_2 отримав пошкодження у вигляді деформації передньої правої дверки, пошкодження молдінгів передньої та задньої правої діверок, деформації правого заднього крила, деформації стойки кузова та пошкодження редуктора рульового управління.
Вина в скоєнні ДТП встановлена протоколом про адміністративне правопорушення, його власноручним поясненням та постановою судді Уманського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху у виді штрафу.
У результаті ДТП у нього стався гіпертонічний криз, наслідком чого сталося підвищення артеріального тиску (195/115), шумом в голові та болем.
Також в результаті вказаної ДТП йому завдано значної матеріальної шкоди, оскільки аварійний експерт страхової компанії відповідача не врахував пошкодження рульової колонки автомобіля «Мерседес-Бенц-300» і він вимушений був з м. Одеси отримати редуктор рульової колонки вартістю 2600,00 грн. по «Новій Пошті», оплативши послугу 72,00 грн. та 93,00 грн. за переказ і доставку товару.
Крім того, неврахування експертом страховика деформації правої між дверної стойки та зміни арки правого заднього крила також призвело до неоплачених страховою компанією 1500,00 грн. за витяжку стойки кузова автомобіля «Мерседес-Бенц-300», що завдало йому також матеріальної шкоди на суму 1500 грн.
Крім того, враховуючи, що страхова компанія відповідача не врахувала та не відшкодувала йому вартість редуктора рульового управління в сумі 2600 грн. та суму пересилки із м. Одеси в сумі 165 грн., а також вирівнювання деформованої правої між дверної стойки кузова та заміну арки правого заднього крила і заміни правого заднього амортизатора в сумі 1500 грн., то у відповідності зі ст. 1199 ЦК України відповідач, який застрахував свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування)для повного відшкодування завданої ним шкоди, зобов`язаний сплатити йому, як потерпілому, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто 2600 грн. + 165 грн. + 1500 грн. + 600 грн. установка редуктора, а всього 4865 грн.
В подальшому від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гребенюка С.А. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просять суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки категорично не погоджується із фактами викладеними у позові. Зазначає, що дійсно 11.03.2016 року о 09 годині 10 хвилин в м. Умань на перехресті вулиць Жовтневої революції Спінози сталася ДТП за участю автомобіля «Нісан Кашкай», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 під його ж керуванням.
Згідно постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.03.2016 року по справі № 705/2272/16 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5518226 від 03.01.2016 року, строк дії з 04.01.2016 року до 03.01.2017 року автомобіль «Нісан Кашкай», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 був застрахований у ПАТ «Страхова група «ТАС».
Крім того, відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 вказує, що відповідачем йому завдано великої матеріальної шкоди, оскільки аварійний експерт страхової компанії відповідача не врахував пошкодження рульової колонки автомобіля та деформації правої міждверної стійки та заміни арки правого заднього крила.
Вказані твердження позивача не відповідають дійсності, так як вони не підтверджені доказами, оскільки відповідно до довідки, поданої ОСОБА_1 до суду, складену молодшим інспектором поліції Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Рибаком В.В. вище вказані пошкодження не відображено, натомість позивачем не надано до суду доказів про оскарження та пред`явлення Страховику або іншим відповідальним особам претензій щодо неповноти, на його думку, зазначених в акті пошкоджень.
Крім того, з тверджень позивача взагалі не відомо чому саме ОСОБА_2 повинен відповідати перед позивачем за неврахування пошкоджень, які відбулися, на думку позивача, з вини Страховика.
Крім того, позивачем не підтверджено причинного зв`язку між ДТП та пошкодженням рульової колонки автомобіля, оскільки, відповідно до фактичних обставин справи удар прийшов в бік автомобіля (в передні та задні двері) і вказане пошкодження, на їх думку, ніяким чином не може причинити пошкодження рульової рейки автомобіля.
Щодо нанесення моральної шкоди, у зв`язку з гіпертонічним кризом, позивачем знову ж не доведено причинного зв`язку між ДТП та погіршенням самопочуття позивача, оскільки у матеріалах справі відсутній висновок експерта, який би міг підтвердити цей зв`язок, натомість посилання позивача на висновок лікаря не є допустимим доказом по справі, оскільки він не містить вимог, передбачених ст.ст. 77, 78 ЦПК України.
Крім того, позивачем не доказано обставин щодо користування іншими (орендованими) транспортними засобами та понесення інших незручностей, пов`язаних з перебуванням авто на ремонті, в тому числі це стосується і часу перебування вказаного авто на ремонті.
На зазначений відзив, позивачем ОСОБА_1 направлено до суду відповідь, у якій останній зазначає про те, що вважає, що своїм відзивом на позовну заяву відповідач повністю підтвердив свою вину у заподіянні йому матеріальної та моральної шкоди, додавши відповідні письмові докази та виклав белетристику, яка немає нічого спільного з нормами матеріального права при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у відповідності із постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4, де вказано, що розглядаючи спори про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода завдана особі чи майна підлягає відшкодуванню в повному обсязі, яка її завдала, а заподіяна йому шкода в результаті ДТП підтверджується постановою Уманського міськрайсуду від 22 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.
Більше того, оскільки цивільна відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП 11.03.2016 року була зареєстрована, то Страховик «Страхова група «ТАС» виплатила йому страхове відшкодування в сумі 19 900,00 грн., яке фактично виявилося недостатнім для повного відшкодування шкоди, так як при візуальному огляді пошкодженого автомобіля «Мерседес-Бенц-300» не було виявлено пошкодження редуктора рульової колонки та деформація правої стойки кузова, на що ним додатково було витрачено 4865,00 грн., що підтверджується квитанціями та показами свідків при придбанні запчастин та їх установки, а тому, у відповідності до вимог чинного законодавства, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить: 2600 грн. вартістю редуктора рульової колонки, 600,00 грн. її установка, 165,00 грн. вартість пересилки по «Новій пошті» та 1500,00 грн. вартість витяжки деформованої правої стойки кузова, а всього 4865,00 грн.
Крім того, по справі ним було сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн. та 1378,00 грн., а всього 1929,20 грн., що також підлягає стягненню на його користь.
Тобто вважає, що позовні вимоги є повністю обґрунтованими нормами матеріального права згідно чинного законодавства і підлягають задоволенню.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить суд їх задоволити, в подальшому в судове засідання не з`являвся, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлений своєчасно, про причини неявки суд не повідомляв.
Представник відповідача адвокат Гребенюк С.А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, в подальшому в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно, про причини неявки суд не повідомляв.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили той факт, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11 березня 2016 року за участю водіїв позивача та відповідача по цій справі, було пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_1 , в тому числі права міждверна стойка автомобіля та редуктор рульового управління.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, матеріали адміністративної справи № 705/2272/16-п відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2016 року, винесеної по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, було встановлено, що ОСОБА_2 , 11.03.2016 року о 09 години 10 хвилин в м. Умані Черкаської області на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Жовтневої Революції Спінози, керуючи автомобілем Nissan Qasnqai, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконавши вимогу дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу», не надав перевагу в русі автомобілю «Мерседес-Бенц-300», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який наближався до цього перехрестя по головній смузі руху, та допустив зіткнення з ним, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій порушив вимоги п. 16.11 та не виконав вимогу знаку 2.1 Правил дорожнього руху.
У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у скоєному правопорушенні визнав.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджена наявними у справі документами: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 966026 від 11.03.2016 року, схемою місця ДТП з переліком видимих пошкоджень транспортних засобів, поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 11.03.2016 року.
У зв`язку з цим, суд постановив визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.
Вказаний штраф відповідачем ОСОБА_2 сплачено, що підтверджується квитанцією № 0.0.524992245.1 від 22.03.2016 року, яка приєднана до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
За ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відшкодування шкоди саме винною особою потерпілому кореспондується з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», та п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Частиною 1 статті 22 ЦК України Позивачу, як особі, якій завдано збитків у зв`язку із пошкодженням майна, гарантовано право на їх відшкодування.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Позивачу ОСОБА_1 були завдані збитки в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини Відповідача. Ця обставина встановлена Уманським міськрайонним судом Черкаської області під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення. Дослідивши матеріали справи, а саме подані Позивачем квитанції та товарні чеки ремонту свого автомобіля, Позивачем для відновлення транспортного засобу, крім коштів отриманих на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» було витрачено 4865 гривень. Таким чином, частина коштів залишилась не відшкодована позивачу.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Відповідно до правового висновку Верховного суду у справі 754/1114/15-ц від 14.02.2018 року якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Крім того, згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені також ст. 1167 ЦК України. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Неправомірними діями ОСОБА_2 майну позивача була завдана шкода. Пошкодження автомобіля обмежило позивача у користуванні майном на деякий час та зайняла багато часу і зусиль для його повернення. Багато часу було витрачено на пошук способів відновлення порушеного права: мобілізації додаткових коштів на запасні частини, ремонтні роботи. Ситуація потягла за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовила необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Також, у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, через душевні хвилювання, значно погіршилося його фізичне здоров`я, а саме після дорожньо-транспортної пригоди мав місце гіпертонічний криз, наслідком якого стало підвищення артеріального тиску та, у зв`язку з цим, тривале лікування та реабілітація.
Зміст моральної шкоди передбачений ч. 2 ст. 23 ЦК України, право на відшкодування моральної шкоди виникає з моменту протиправних дій та пошкодження майна.
Посилання відповідача про відсутність доказів моральної шкоди не заслуговують на увагу суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судом визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав, «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду).
У відповідності до ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що з вини ОСОБА_2 була завдана також немайнова шкода позивачу, яка полягає у моральних стражданнях, пов`язаних із пошкодженням майна та погіршенням стану здоров`я.
Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 1929,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 22, 23, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 11-13, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4865,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн. та в рахунок відшкодування судових витрат 1929,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Уманським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: А. Б. Коваль