УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Дніпровської районної в м. Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Дніпровської районної в м. Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дитини.

Вказана позовна заява була підписана та подана до суду представником позивача - адвокатом Незвіським Д.Я.

Згідно заявлених вимог, позивач просила суд: визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , до досягнення нею 14-річного віку; стягнути зі ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня отримання копії ухвали.

Підставами залишення позовної заяви без руху слугувало те, що зміст позовної заяви в частині вимоги про визначення місця проживання дитини містив лише викладення обставин про те, що після припинення між сторонами шлюбних відносин не було вирішено питання щодо місця проживання малолітньої дитини сторін, тому позивач вважала, що в неї виникло право вирішити це спірне питання в судовому порядку, не зважаючи на те, що наразі дитина постійно проживає з позивачем.

Отже зі змісту позовної заяви не вбачалось спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини.

З метою усунення недоліків позовної заяви, позивачу було запропоновано в десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали подати до суду позовну заяву в новій редакції, з викладенням обставин щодо порушення відповідачем прав позивача за вимогою про визначення місця проживання дитини, зазначенням доказів такого порушення та долученням таких доказів до позовної заяви.

11 вересня 2020 року на електронну адресу суду від представника позивача - адвоката Незвіського Д.Я. надійшла заява з процесуальних питань, в якій представник позивача просив суд негайно відкрити провадження в цивільній справі та розпочати передбачені процесуальні процедури.

Зміст вказаної заяви зводиться до незгоди представника позивача з ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року про залишення позовної заяви без руху. Представником зазначається, серед іншого, що позовна заява складена, оформлена та підписана професійним адвокатом, з дотриманням всіх вимог норм та правил цивільного процесуального законодавства, зокрема ст.175 та ст.177 ЦПК України.

При цьому, представник позивача зазначає, що ухвала суду «є проявом звичайного суддівського свавілля та надмірного формалізму» та вважає викладені в ухвалі суду «доводи та міркування судді хибними та помилковими з причин правового інфантилізму».

В зв`язку з перебуванням судді Гаврилової О.В. з 07 вересня 2020 року по 04 жовтня 2020 року в щорічній основній відпустці, заяву представника позивача від 11 вересня 2020 року передано судді 05 жовтня 2020 року.

Інших документів від позивача та/або його представника станом на 05 жовтня 2020 року на адресу суду не надходило.

Суддя, вивчивши зміст позовної заяви та заяви з процесуальних питань, приходить до наступного.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2

від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем, залучення до участі у справі осіб, на права та обов`язки яких може вплинути рішення у справі і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Проте позивачем (представником позивача) проігноровані вимоги ухвали про необхідність подання до суду позовної заяви з урахуванням наведених в ухвалі недоліків щодо її змісту.

Отже позивачем не подано у визначений строк позовну заяву в новій редакції, яку позивачеві було необхідно подати до суду на виконання ухвали від 03 вересня 2020 року.

Стосовно викладених представником позивача, який є професійним адвокатом, неприпустимих висловлювань на адресу суду, слід зазначити наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

У Постанові від 13 березня 2019 року в справі №199/6713/14-цВелика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивач (представник позивача) не усунув недоліки позовної заяви відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року, суд убачає визначені законом підстави для повернення позовної заяви позивачеві.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 8, 14, 175, 177, 185, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Дніпровської районної в м. Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дитини - повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: