Провадження № 2/344/3497/20
У Х В А Л А

21 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Татарінова О.А., вивчивши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Транс фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Транс фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотеки.

Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь які реєстраційні дії з відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Вивченням матеріалів заяви про забезпечення позову, суддя дійшов до наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя, у вигляді іпотечного застереження в договорі іпотеки від 01.02.2007 року, укладеного між ВАТ "Електрон Банк", перейменованого в подальшому в ВАТ «Фольксбанк», а згодом - в ПАТ «ВіЕС Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в забезпечення виконання умов кредитного договору від 31.01.2007 року №06-2/17Ф, відповідно до умов якого вони передали в іпотеку квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (п.16 (в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя), п.19 (г. та д.) та п.23 Договору іпотеки), право вимоги за яким, згідно Договору про відступлення права вимоги від 29.12.2017 року, укладеного між ПАТ «ВіЕс Банк», перейшло до ТОВ «Фінансова компанія Траст Фінанс».

У заяві про забезпечення позову представник позивача просив забезпечити позов шляхом заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь які реєстраційні дії з відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , посилаючись на те, що на підставі зазначеного вище іпотечного договору можлива позасудова реалізація предмету іпотеки, невжиття заходів із забезпечення позову у спосіб заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь які реєстраційні дії з відчуження на зазначену квартиру може призвести у майбутньому до неможливості виконання рішення суду, у разі його ухвалення, про визнання недійсним іпотечного договору.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача звертаючись до суду із вищезазначеною заявою про забезпечення позову, просив заборонити всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь які реєстраційні дії з відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Предметом заявленого позову є визнання недійсним правочину, тобто позов має немайновий характер, а тому заявлений позивачем вид забезпечення позову шляхом заборонити всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь які реєстраційні дії з відчуження квартири не відповідає заявленим позовним вимогам та характеру спірних правовідносин, оскільки рішення суду у разі задоволення позову не передбачатиме вчинення будь-яких дій щодо його виконання, а буде встановлювати лише певний факт.

Тому, враховуючи наведене, не співмірність способу забезпечення позву із заявленими позовними вимогами та відсутності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-150,152ЦПК України,суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Гуменюка О.В. про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Татарінова О.А.