Дата документу 04.08.2020
Справа № 183/4944/19
Провадження № 2/334/1667/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
04 серпня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Турбіної Т.Ф.,

при секретарі Лиходід А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 , до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна, -

ВСТАНОВИВ:
09.08.2019 Військова частина НОМЕР_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна, посилаючись на наступні обставини.

Ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2019 справу було передано до Ленінського районного суду м. Запоріжжя для розгляду за підсудністю.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2019 справу прийнято до провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.10.2017 № 225, призначено на посаду стрільця - санітара гранатометника 2 парашутно - десантного взводу 9 парашутно - десантної роти 3 парашутно - десантного батальйону, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який прибув із Запорізького ОМВК м. Запоріжжя, з 31 жовтня 2017 року було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всі види забезпечення, в тому числі і речове.

Під час проходження служби у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» зі змінами солдат ОСОБА_1 згідно роздавальних відомостей №968 від 30.10.2017, №2 від 02.01.2018, №605 від 18.06.2018, №1457 від 09.11.2018 забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.11.2018 № 246, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20 листопада 2018 року № 117-РС у відповідності до пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04 квітня 2006 року №3597-ІУ у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність), з 20 листопада 2018 року було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Запорізького ОМВК м. Запоріжжя.

Згідно довідки розрахунку № 1470 при звільненні з солдата ОСОБА_1 за речове майно, строк носіння якого не закінчився, з урахуванням зносу підлягала утриманню сума коштів в розмірі 7287,14 грн. (сім тисяч двісті вісімдесят сім) гривень 14 коп.

Під час виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття усіх видів забезпечення, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.11.2018 року № 246, з солдата ОСОБА_1 згідно розрахункової платіжної відомості № 359 та книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 (Форма №35) було утримано частково кошти в сумі 2779,42 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят дев`ять) гривень 42 коп., в якості відшкодування майнової шкоди за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу.

При цьому, станом на 25.07.2019 року, ОСОБА_1 вартість виданих йому предметів речового майна строк носіння яких не закінчився з урахуванням зносу в сумі 4507,72 грн. (чотири тисячі п`ятсот сім) гривень 72 коп., не відшкодував, що підтверджується довідкою № 502/п.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач після звільнення з військової служби у запас у зв`язку зі службовою невідповідністю не відшкодував у повному обсязі кошти за видані йому предмети речового майна, строк носіння яких не закінчився (з урахуванням зносу), у розмірі 4 507,72 грн., позивач просив стягнути з відповідача вказані кошти, а також сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги військова частина підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, відзиву на позов не подав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ним не повідомлялися, відзиву на позову він не подав, а представник позивача не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала.

Також, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.10.2017 № 225, призначено на посаду стрільця - санітара гранатометника 2 парашутно - десантного взводу 9 парашутно - десантної роти 3 парашутно - десантного батальйону, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який прибув із Запорізького ОМВК м. Запоріжжя, з 31 жовтня 2017 року було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всі види забезпечення, в тому числі і речове (а.с. 6).

Відповідно до абз. 2 п. 1ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.11.2018 № 246, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20 листопада 2018 року № 117-РС у відповідності до пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04 квітня 2006 року №3597-ІУ у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність), з 20 листопада 2018 року було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Запорізького ОМВК м. Запоріжжя (а.с. 21).

Згідно з пп.«е» п.1ч.8ст.26Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини, через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.

Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Під час виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з ОСОБА_1 було наказано утримати грошові кошти за речове майно у розмірі 7 287,14 грн., що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2018 № 246, але відповідно до книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 (форма 35) було утримано частково кошти в сумі 2779,42 грн., в якості відшкодування майнової шкоди за речове майно строк носіння якого не закінчився з урахуванням зносу, тому згідно довідки № 502/п від 26.07.2019, вбачається, що у військовій частині НОМЕР_1 за солдатом ОСОБА_1 рахується дебіторська заборгованість за недонос речового майна на суму в розмірі 4507,72 грн. (а.с.24-26)

Таким чином, з нарахованої ОСОБА_1 під час звільнення з військової служби заборгованості за недонос речового майна у загальному розмірі 7 287,14 грн. з відповідача було утримано 2779,42 грн., а отже заборгованість у розмірі 4507,72 грн. залишилася не відшкодованою.

Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами (п. 1). Так, за шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Згідно з п. 2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкової виплати. Військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач був звільнений з військової служби у запас за пп. «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме через службову невідповідність, позивач має право на утримання з відповідача вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки судом було встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 після його виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не було відшкодовано вартість виданих йому предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився (з урахуванням зносу), на суму 4507,72 грн., суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача зазначені кошти на відшкодування завданої майнової шкоди у вказаному розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а позивачем були понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921 грн, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат у розмірі 1921 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Гвардійське, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) кошти в сумі 4507,72 (чотири тисячі п`ятсот сім) гривень 72 коп., в якості відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Гвардійське, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.