Справа № 202/4543/19
Провадження № 2/202/1115/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 жовтня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - Бєльченко Л.А.,

при секретарі: - Нетеса Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

08.07.2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з цим позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

18.11.2019 року за результатами розгляду справи судом ухвалено заочне рішення.

07.02.2020 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення суду від 18.11.2019 року.

Ухвалою суду від 24.02.2020 року заочне рішення суду від 18.11.2019 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Звернувшись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що 16.06.2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов котрого остання отримала кредит у розмірі 11400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту, виникла заборгованість у розмірі 59239,93 грн., що складається з: 27188,61 грн. заборгованості за тілом кредиту; 13520,21 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 14933,97 грн. - заборгованості за пенею; 300,00 грн. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн.; штрафів: 500,00 грн. фіксованої частини, 2797,14 грн. процентної складової. Враховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 59239,93 грн. і судові витрати у справі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_3 направив на адресу суду відзив на позов, у котрому заперечував проти позову з наступних підстав. Представник відповідача зазначив, що відповідач Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» не підписувала та з ними не ознайомлювалася, у зв`язку з чим вони не є складовою кредитного договору, натомість вона лише підписала анкету-заяву, у котрій не зазначена відсоткова ставка. У зв`язку з цим відсутні правові підстави для стягнення відсотків. Також представник відповідача надав заяву про застосування до вимог позивача строку позовної давності, оскільки анкету-заяву відповідач підписала 16.06.2007 року, а з цим позовом до суду позивач звернувся лише 08.07.2019 року, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності. З цих підстав просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову (а.с. 146-148, 149).

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.06.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 250,00 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку № НОМЕР_1 та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 15). В подальшому кредитний ліміт відповідачеві був збільшений до 12000,00 грн. (а.с. 55,56-72).

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 15).

До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua (а.с. 16,17-31).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 17.06.2019 року становить 59239,93 грн., що складається з: 27188,61 грн. заборгованості за тілом кредиту; 13520,21 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 14933,97 грн. - заборгованості за пенею; 300,00 грн. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн.; штрафів: 500,00 грн. фіксованої частини, 2797,14 грн. процентної складової (а.с. 5-14).

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від Банку грошових коштів не повернула, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 000,00 грн., що складається з: 12 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості за тілом кредиту, котра підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами отримання відповідачем у кредит грошових коштів саме у розмірі 40 708,82 грн. (27188,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 13520,21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту), оскільки відповідно до наданої позивачем довідки про встановлення кредитного ліміту Банком відповідачеві, останній був встановлений кредитний ліміт у розмірі 12 000,00 грн. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та за простроченим тілом кредиту у розмірі 28 708,82 грн.

Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 0,00 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 14933,97 грн. - заборгованості за пенею; 300,00 грн. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн.; штрафів: 500,00 грн. фіксованої частини, 2797,14 грн. процентної складової, задоволенню не підлягають.

У постанові від 03.07.2019 року у справі № 14-131цс19 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Як встановлено матеріалами справи, надані представником позивача Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16.06.2007 року.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З огляду на зазначене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача лише тіло кредиту у розмірі 12 000,00 грн. за кредитним договором між сторонами від 16.06.2007 року і відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та за простроченим тілом кредиту на загальну суму 28 708,82 грн.; 0,00 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 14933,97 грн. - заборгованості за пенею; 300,00 грн. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн.; штрафів: 500,00 грн. фіксованої частини, 2797,14 грн. процентної складової.

Суд не приймає до уваги заяву представника відповідача про застосування до вимог позивача строку позовної давності з наступних підстав.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 260 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до наданої представником позивача виписки з рахунку відповідача, остання періодично сплачувала щомісячні платежі за кредитним договором, що свідчить про визнання нею свого боргу, а останній платіж за кредитним договором зроблений відповідачем 06.03.2019 року (а.с. 66), в той час як з цим позовом Банк звернувся до суду 08.07.2019 року, тобто у межах встановленого законом трирічного строку позовної давності.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 13,81,89,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп., що складається з: 12 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1921,00 гривень.

У задоволенні решти вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.