Справа № 755/8423/20 Головуючий в суді І інстанції Савлук Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

13 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Поливач Л.Д.,-

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2020 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2020 року вказану позовну заяву було повернуто на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, оскільки вона була подана представником, який не є адвокатом.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на недотримання судом норм процесуального права, а також зазначив те, що дана справа є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, через що, на його думку, підстав для повернення позовної заяви у суду не було.

Колегія суддів, вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, вважає необхідним її задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження повноважень представника позивача ОСОБА_1 - ФОП ОСОБА_3 надано лише копію довіреності від 02 червня 2020 року, та не надано доказів того, що цей представник є адвокатом. Крім того, суд першої інстанції посилався на положення пункту 3 частини 1 статті 131-2 Конституції України, відповідно до якого з 01 січня 2019 року представництво в судах першої інстанції здійснюється виключно адвокатами. Виходячи з цього, суд встановив, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України позовна заява подана особою, яка не має права її підписувати, а тому підлягає поверненню.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що у червні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, ціна позову складає 101 169, 16 грн.

На підтвердження повноважень представника позивача надано довіреність від 02 червня 2020 року (а.с.41).

Згідно пункту 11 статті 16-1 Перехідних положень Конституції України, представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Статтею 131-2 Конституції України встановлено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Положеннями статті 274 ЦПК України визначено справи, що розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною першою статті 277 ЦПК України встановлено, що питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Положеннями частин другої - шостої визначено повноваження суду при вирішенні питання про розгляд справи за правилами загального або спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини сьомої статті 277 ЦПК України частини друга-шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частини 6 статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 2 статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Отже, виходячи з того, що прожитковий мінімум для працездатних осіб згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 01 січня 2020 року встановлено у розмірі 2102 грн., а ціна позову складає 101 169, 16 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди є малозначною у розумінні статті 19 ЦПК України та відповідно до статті 274 ЦПК України має розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, така справа є малозначною за законом та розглядається в порядку спрощеного провадження, тому представником позивача у даній справі може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність, тобто особа, яка може представляти інтереси сторони у справі, не маючи при цьому статусу адвоката, та діє на підставі довіреності, що повністю узгоджується з положеннями Конституції України та нормами статті 60 ЦПК України, тому суд першої інстанції належним чином не врахував положень статей 131-1, 131-2 Конституції України, статей 19, 60, 274, 277 ЦПК України, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 379 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: