Справа № 524/4067/19
Провадження №2/524/237/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Предоляк О.С.,
при секретарі судового засідання Бондаренко Н.О.,
за участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп Олександр Едуардович про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцемта визнання права власності,
Позивач звернувся до суду із позовом, вимоги в ході розгляду справи збільшені, про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_4 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті баби позивач проживав разом із нею, хоча був зареєстрований за іншою адресою. У червні 2019 року звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , постановою від 05.06.2019 року приватним нотаріусом відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва на підставі того, що ОСОБА_1 пропущено строк прийняття спадщини. У зв`язку із чим, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовну заяву підтримують, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник відповідача Кременчуцької міської ради Тараторін А.Р. просить відмовити у позові.
Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп О.Е. просить проводити розгляд справи за його відсутності.
Вислухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно договору купівлі продажу від 01.03.1983 року Ѕ частина домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 .
Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_4 на лежить земельна ділянка площею 555 кв.м по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування земельної ділянки.
З долученого до матеріалів справи заповіту постає, що ОСОБА_4 заповіла належну їй Ѕ частку житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проте на момент смерті проживав разом із бабою, що підтвердилось в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повідомив, що з 2016 року та по день смерті баби ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з поганим самопочуттям та необхідністю догляду постійно проживав у спірному помешканні, сплачував комунальни послуги, утримував майно.
Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопа О.Е. від 05.06.2019 року ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_4 , оскільки пропущений строк прийняття спадщини.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ст.ст.1261,1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 1273 цього кодексу передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України.
Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Із п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України постає, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
Відповідно до п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця про- живав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 на час смерті баби ОСОБА_4 проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником спадкоємцем ОСОБА_1 права на отримання спадку.
Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежена, інших спадкоємців як встановлено в судовому засіданні не мається, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказану заявником вимогу обґрунтованою, яка відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.
Щодо визнання права власності на спадкове майно, то суд виходить з наступного.
У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, наявність обставин, які б перешкоджали позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину у судовому засіданні не встановлено.
Судові витрати розподілити згідно ст.. 142 ЦПК України. .
Керуючись ст.. 1270- 1272 ЦК України, ст.ст.4,5,10- 13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп Олександр Едуардович про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцемта визнання права власності задовольнити частково.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк