Справа № 766/4044/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про укладення договору на підставі рішення суду,

встановив:

АТ «Херсонська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 має у власності приміщення площею 161,9 кв.м. по АДРЕСА_1 , яке підключене до центральної системи опалення і опалюється внутрішньо домовою системою опалення, підключеного до теплових мереж АТ «Херсонська ТЕЦ». Власник, окрім прав володіння, користування та розпоряджання належним йому майном має обов`язки із належного використання такого майна та несе тягар утримання майна. Відповідно до Актів обстеження від 12.10.2017 року та від 16.04.2018 року у вказаному приміщенні розміщено магазин. Таким чином, вищезазначений об`єкт нерухомого майна використовується власником не для проживання, а для здійснення господарської діяльності. Оскільки відповідач є споживачем житлово-комунальної послуги, в тому числі теплопостачання, на нього покладений обов`язок укласти договір із виконавцем такої послуги та теплопостачальною організацією, тобто із позивачем. Відмова відповідача як споживача послуг від укладення договору на основі Типового, фактично суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст.627, 630 ЦК України та ст.ст.19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Враховуючи вищевикладене, право виконавця послуг вимагати укладення договору та обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом, а тому, в разі ухилення чи відмови споживача від укладення договору, який відповідає типовому договору, таке право підлягає захисту судом. 24.07.2018 року на адресу відповідача було направлено лист №06-1/1402 від 17.07.2018 року про укладення договору, яким останньому роз`яснено, що ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» надсилає йому, як власнику приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснюється господарська діяльність Договір №46 від 17.07.2018 року «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» із повідомленням, що розглянувши договір, просить його підписати та один примірник повернути на адресу підприємства. Однак, станом на дату складання позовної заяви відповідач ухиляється від укладення договору №46 від 17.07.2018 року та не вчинив жодних дій, щодо його узгодження та підписання. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати укладеним договір №46 від 17.07.2018 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль» на умовах поданого проекту договору №46 від 17.07.2018 року Акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль» з дня набрання рішенням законної сили та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1921,00 гривень.

Ухвалою суду 13.03.2019 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач надав до суду відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до листа №43/3 від 22.10.2018 року Голови правління ОСББ «Фортеця-43» Соломахи Г.П. до ПАТ «Херсонська ТЕЦ», нежитлове приміщення ПП ОСОБА_1 , що розташоване в будинку ОСББ «Фортеця-43» за адресою: АДРЕСА_1 , не користується послугою подачі теплоносія від тепломережі ОСББ «Фортеця-43» у нежитлове приміщення, власником якого є ОСОБА_1 , з причини відключення його за власним бажанням власника ОСОБА_1 . Зважаючи на обставини, які викладені у листі №43/3 від 22.10.2018 року, можна дійти висновку про те, що твердження позивача щодо підключення приміщення площею 161,9 кв.м. по АДРЕСА_1 , що належить відповідачу на праві власності, до центральної системи опалення і, яке опалюється внутрішньою домовою системою опалення, не відповідає фактичним обставинам. Крім того, позивач не надав суду в порушення ст.4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України доказів порушення його права на укладення договору. Також, суду не було надано належних та допустимих доказів направлення відповідачу позивачем пропозиції про укладення договору та два примірники договору. Крім цього, лист №06-1/1402 від 17.07.2018 року та два примірники договору №46 від 17.07.2018 року, які позивач направляв відповідачу, останній не отримував. В судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.04.2017 року ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до актів обстеження від 12.10.2017 року та від 16.04.2018 року у вказаному приміщенні розміщено магазин. Таким чином, вищезазначений об`єкт нерухомого майна використовується власником для здійснення господарської діяльності.

24.07.2018 року на адресу відповідача було направлено лист №06-1/1402 від 17.07.2018 року про укладення договору, яким останньому роз`яснено, що ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» надсилає йому, як власнику приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснюється господарська діяльність Договір №46 від 17.07.2018 року «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» із повідомленням, що розглянувши договір, просить його підписати та один примірник повернути на адресу підприємства. Зазначені обставини підтверджується квитанцією та описом поштового відправлення листа та договору відповідачу.

Станом на момент звернення до суду Договір не підписано.

Однак, станом на дату складання позовної заяви відповідач ухиляється від укладення договору №46 від 17.07.2018 року та не вчинив жодних дій, щодо його узгодження та підписання.

Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» створене Міністерством палива та енергетики України відповідно до Указу Президента від 15 червня 1993 року №210 «Про корпоратизацію підприємств». Метою діяльності Товариства є виробництво та постачання електричної та теплової енергії. Предметом діяльності Товариства є виробництво, передача та постачання електричної та теплової енергії. Відповідно до статуту позивача, останній надає фізичним та юридичним особам м. Херсона наступні послуги: постачання теплової енергії; підігрів води.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Поняття комунальних послуг при цьому конкретизовано: комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, Інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням викладеного, відповідач як власник спірного приміщення має нести витрати на її утримання.

Згідно ст.1 Закону України «Про теплопостачання» споживач - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово- комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст.642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст.ст.6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 та ст.627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 7, 8 цього Закону визначають обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг.

З аналізу змісту абз.2 ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, ст.ст.6-8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що умови договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що основними обов`язками споживача теплової енергії є - своєчасне укладення договору з Теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст.627, 629, 630 ЦК України та ст.ст.7, 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідач отримує теплову енергію без жодних підстав, від`єднати приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не вдається можливим у зв`язку із тим, що воно знаходиться в загальній системі теплопостачання. А відтак, слід визнати Договір №46 від 17.07.2018 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води між Акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль» та ОСОБА_1 укладеним з дня набуття рішенням суду чинності.

Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 гривень, згідно платіжного доручення №542 від 12.02.2019 року.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.2, 12, 81, 89, 141, 258, 263-265иЦПК України, ст.ст.6, 203, 208, 215, 316, 317, 319, 322, 626, 627, 628, 630, 638 ЦК України, ст.ст.1, 24 ЗУ «Про теплопостачання», ст.ст.1, 6, 7, 8, 12, 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», суд

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про укладення договору на підставі рішення суду задовольнити.

Визнати укладеним договір №46 від 17.07.2018 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль», на умовах поданого проекту договору №46 від 17.07.2018 року Акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль», з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 гривень, згідно платіжного доручення №542 від 12.02.2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Майдан