Справа № 369/2589/20
Провадження №4-с/369/63/20
УХВАЛА

про залишення без руху

25.02.2020 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Т.В. Дубас розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Києво-Святошинське РВДВС ГТУЮ у Київській області на бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою заінтересована особа: Києво-Святошинське РВДВС ГТУЮ у Київській області на бездіяльність державного виконавця.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішення.

Згідно ч. 1ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У п.20 вище вказаної Постанови роз`яснено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому розділом VII ЦПК порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні.

Скаржником в своїй скарзі об`єднані вимоги, які розглядаються в порядку ст. 447-449 ЦПК України (визнання протиправною бездіяльності державного виконавця), так і вимоги, які містять спір про право та підлягають розгляду у порядку позовного провадження (відшкодування шкоди).

А тому, скаржнику необхідно усунути недоліки скарги, а саме:

1) врахувати положення ст. 447 ЦПК України, зокрема, те що справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби;

2) при наявності у сторін спору про право, вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження;

3) необхідно правильно визначити процесуальний статус учасників.

У п. 17 вище вказаної Постанови роз`яснено, що сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

4) скаржнику необхідно уточнити свої вимоги врахувавши також положення ч. 2 ст. 451 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Скаржнику необхідно уточнити у скарзі, які порушення державного виконавця, він просить зобов`язати усунути (чи яке порушене його право він просить поновити).

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Скарга підлягає залишенню без руху, оскільки скарга не містить: обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того в скарзі не конкретизовано вимоги скаржника, а саме не зрозуміло які саме дії або бездіяльність державного виконавця оскаржують та який спосіб захисту обраний ОСОБА_1 , не вказано, матеріали яких саме виконавчих проваджень необхідно витребувати, які саме дії і якого державного виконавця оскаржуються, не визначно просцесуальний статус суб`єкта оскарження.

А тому, скаржнику необхідно зазначити обставини якими скаржник обґрунтовує вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, конкретизувати вимоги та спосіб захисту.

Суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду із вказаною скаргою заявником не надано доказів щодо подання скарги у передбачені ЦПК України строки, зокрема, за правилом ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити коли заявник дізнався про порушення його прав, що перешкоджає вирішенню питання про поновлення строку, якщо пропущений встановлений даний процесуальний строк, з яких поважних причин.

З урахуванням викладеного, скаргу слід залишити без руху, надавши заявнику строк для подачі обґрунтованого клопотання про поновлення строку для подання скарги з посиланням на докази та підтвердження поважності пропуску такого строку.

Скаржнику необхідно уточнити у скарзі, які порушення державного виконавця, він просить зобов`язати усунути (чи яке порушене його право він просить поновити), вказати номер виконавчого провадження по якому саме дії державного виконавця оскаржуються..

Згідно із положеннями статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У даному випадку заявником подано скаргу, неналежно оформлену, із письмовими доказами, які належним чином не засвідчені, не проставлено дату їх засвідчення, заявникром не зазначено де, чи в кого знаходяться оригінали документів, копії яких додані до скарги, як письмові докази.

Відповідно до ст. 185 ч.1, ч.2 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 447 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Києво-Святошинське РВДВС ГТУЮ у Київській області на бездіяльність державного виконавця, залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення особі, яка подала скаргу, копії ухвали про залишення скарги без руху, і роз"яснити, що в разі невиконання вимог ухвали скарга буде вважатися неподаною та підлягає поверненню особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В.Дубас