Справа № 132/1118/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2020 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю. О. ,

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Морозової Ю.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2020 року до суду звернувся державний виконавець Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Морозова Ю.А. із вказаним поданням, де просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , до виконання зобов`язань, покладених згідно виконавчими листами № 132/3703/14 від 12.04.2018 року, № 132/1117/17 від 24.09.2018 року, № 132/1118/17 від 14.05.2019 року, № 132/2606/16-ц від 15.11.2016 року, № 132/1945/16-ц від 26.08.2016 року, № 132/1636/16-ц від 25.07.2016 року, № 755/6786/14-ц від 21.05.2014 року.

В обґрунтування цієї вимоги зазначає, що на виконанні Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Хмельницький) знаходяться виконавчі провадження за виконавчим листами № 132/3703/14 від 12.04.2018 року, № 132/1117/17 від 24.09.2018 року, № 132/1118/17 від 14.05.2019 року, № 132/2606/16-ц від 15.11.2016 року, № 132/1945/16-ц від 26.08.2016 року, № 132/1636/16-ц від 25.07.2016 року, № 755/6786/14-ц від 21.05.2014 року.

За вказаним виконавчим документом, державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, якими боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконані, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на їх виконання не здійснено.

16.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, яку направлено для виконання до органів які здійснюють його реєстрацію та відчуження. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що за боржником зареєстровано автомобіль марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , який 16.11.2016 року оголошено в розшук. Також за боржником зареєстровано дві земельні ділянки, які були описані 22.11.2016 року та 19.12.2019 року.

Оскільки судові рішення не виконано, а боржник ухиляється від їх виконання, державний виконавець просить задовольнити подання.

Суд, вивчивши матеріали подання, вважає за необхідне у його задоволенні заявнику відмовити, виходячи з наступних підстав:

Як слідує з подання, на примусовому виконанні Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Хмельницький) знаходяться виконавчі провадження за виконавчим листами № 132/3703/14 від 12.04.2018 року, № 132/1117/17 від 24.09.2018 року, № 132/1118/17 від 14.05.2019 року, № 132/2606/16-ц від 15.11.2016 року, № 132/1945/16-ц від 26.08.2016 року, № 132/1636/16-ц від 25.07.2016 року, № 755/6786/14-ц від 21.05.2014 року.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ч. 2,4 ЦК України).

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в України громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов`язків.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Отже приведені вище норми передбачають тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України лише у разі ухилення його від виконання зобов`язань. При цьому мається на увазі, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З наведеного слідує, що застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

З матеріалів, долучених до подання, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише перебування останнього у статусі боржника.

Державний виконавець не надав суду належних доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання боргових зобов`язань.

Таким чином, судом не встановлено фактів, що ставлять під сумнів питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що стаття 377-1 ЦПК України, на яку посилається заявник в обґрунтуванні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа в чинному ЦПК України відсутня, а Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» діє у редакції не від 10.12.2015 року, а від 28.08.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні подання.

На підставі викладеного, керуючись 258-260, 353-354, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Морозової Ю.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення у порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

СУДДЯ: