Справа № 148/246/20
Провадження №2/148/394/20
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

03 вересня 2020 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,
за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який в даний час розірвано. За період перебування у шлюбі у 2012 році у них народився син ОСОБА_3 . Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.01.2016 з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 900 грн.
Однак, така сума аліментів є мізерною і весь тягар по утриманню дитини несе позивач. Крім того, з часу присудження аліментів, у країні змінились економічні умови, підвищилась вартість проживання, інфляція, в зв`язку з чим, вказаний розмір аліментів не забезпечує достаній рівень життя дитини.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2020 - 2218 грн. Враховуючи, що мінімальний розмір аліментів, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, розмір аліментів на динину не може бути меншим 1109 грн.
В зв`язку з тим, що законом визначено, що правом на звернення з позовом про зміну способу стягнення аліментів наділена позивач, як стягувач, вона бажає змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової сими на частку від заробітку відповідача.
Також, позивач вказує, що вона несе тягар додаткових витрат на дитину, пов`язаних з лікуванням останнього. Так протягом 2018-2020 років нею витрачено на лікування дитини більше 20000 грн., однак не на усі медичні послуги їй видавались чеки, щоб підтвердити дані витрати. У неї наявні чеки на суму 13934,28 грн. А тому вважає, що з відповідача підлягає стягненню половина зазначеної суми - 6967,14 грн., так як тягар додаткових витрат сторони повинні нести порівну.
Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворів на ГРЗ, бронхіт, поствірусний риносинусит, гострий тонзиліт, обструктивний ларингіт, риніт, гострий бактеріальний риносинусит, правобічний середній отит. Окрім того, дитина має проблеми із зором - гіперметропія слабкого ступеня, розлад акомодації. Дане захворювання потребує постійного обстеження, лікування та придбання окулярів.
Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини і несення додаткових витрат, оскільки є працездатного віку, працездатним, їздить на заробітки у Республіку Польща.
Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом у якому просить змінити спосіб стягуваних з відповідача аліментів з твердої грошової суми 900 грн. на 1/4 частку від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також, просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6967,14 грн.
Відповідного до надісланого відповідачем відзиву на позовну заяву (а.с. 85-89), він позов визнає частково. Не погоджується з позовом в частині стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до вимог ст. 185 СК України, вирішуючи позов щодо стягнення додаткових витрат, суди повинні враховувати матеріальне становище сторін та інші обставини, що мають істотне значення, а його матеріальний стан не дозволяє сплатити додаткові витрати у заявленому позивачем розмірі, оскільки його доходи є мінімальними, він ніде не працює, має нестабільні заробітки, основна частина яких витрачається на сплату аліментів та комунальних послуг. Також, зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, що підтверджував би матеріальний стан відповідача. Просить стягнути з нього додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 2000 грн., враховуючи його матеріальний стан.
Позивач надіслала відповідь на відзив (а.с. 90-92), у якому зазначила, що оскільки відповідач у відзиві на позовну заяву не зазначив про заперечення щодо зміни способу стягнення аліментів і стягнення їх у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то він, таким чином, не заперечує проти задоволення позову у цій частині. Щодо іншої позовної вимоги, позивач вважає, що відповідач не довів наявність жодної з підстав, що враховуються при призначенні аліментів відповідно до ст. 180-183 СК України. Так, відповідач не надав доказів відсутності у нього доходу. Більш того, він до жовтня 2019 року офіційно працював водієм у Вінницькій птахофабриці та отримував зааробітну плату у розмірі 11-12 тис. грн., однак з метою ухилення від сплати аліментів, звільнився з роботи за власним бажанням. Після звільнення, поїхав на заробітки до Республіки Польща та повернувся навесні 2020 року. Надані відповіачем докази його скрутного матеріального становища підтверджують протилежне. Також, відповідач володіє нерухомим майном - земельною ділянкою площею 1,8713 га. у с. Клебань, яку здає в оренду та отримує дохід. Те, що він витрачає всі свої доходи на сплату аліментів та комунальних платежів, як він про це зазначає, не відповідає дійсності, оскільки довідка з виконавчої служби підтверджує наявну у нього заборгованість по аліментах. Крім того, відповідач є учасником бойових дій і має пільги по сплаті комунальних послуг. Також, звертає увагу суду на те, що після ухвалення рішення суду від 15.01.2016 про стягнення з відповідача аліментів, 11.04.2016 він став власником вказаної земельної ділянки, що, відповідно, покращує його матеріальне становище з часу ухвалення рішення.
Позивач, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилася.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, в маеріалах справи наявна заява від нього (а.с. 98) про розгляд справи у його відсутність.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Тульчинським районним відділом РАЦС ГТУЮ у Вінницькій області 19.12.2017 (а.с. 8), сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.01.2016, яке набало законної сили 26.01.2016 (а.с. 9), змінено розмір аліментів, що стягувались з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалено стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з 11.12.2015 і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією вказаного рішення суду (а.с. 9).
Згідно довідки Клебанської сільської ради № 65 від 28.01.2020 (а.с. 10), позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входить син ОСОБА_3 , 2012 року народження. Земельного паю, сінокосів, пасовищ у володінні не має.
Відповідно до наданої відповідачем з відзивом на позовну заяву довідки Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) від 30.04.2020 (а.с. 87), відповідач сплачує, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно, станом на 30.04.2020 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 5564,48 грн.
Також, відповідно до наданої відповідачем з відзивом на позовну заяву довідки Тульчинської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості № 599 від 23.04.2020 (а.с. 88), відповідач не зареєстрований в центрі зайнятості як безробітній.
Відповідно до копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності від 19.05.2020 (а.с. 96), за відповідачем ОСОБА_2 11.04.2016 зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 1,8713 га., розташовану у с. Клебань Тульчинського району Вінницької області, призначену для ведення особистого селянського господарства.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 21.05.2020 (а.с. 100), відповідач ОСОБА_2 за період з І кварталу 2019 року по ІV квартал 2019 року отримував такі доходи: 393 грн. - виплата Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю; 8140,86 грн. - заробітна плата з Філії ТОВ "Птахокомплекс"; 579,84 грн. - заробітна плата ОВК; 44631,26 грн. - заробітна плата з Філії ТОВ "Птахокомплекс"; 1000 грн. - благодійна допомога з Клебанської сільської ради; 13605,96 грн. - заробітна плата з Філії ТОВ "Птахокомплекс".
Разом з тим, суд не бере до уваги надану відповідачем довідку Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) датовану 31.10.2019 про відсутність заборгованості по аліментах (а.с. 101-102), оскільки в матеріалах справи наявна довідка від 30.04.2020 (а.с. 87).
Відповідно до інформації з Державної прикордонної служби України від 21.07.2020, відповідач ОСОБА_2 з 20.11.2019 по 29.03.2020 знаходився за кордоном.
Вирішуючи позов в частині зміни способу стягнення аліментів, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. 180-183, 192 СК України.
За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Таким чином, оскільки позивач є одержувачем аліментів, вона має цілком законне право на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України, при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2020 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить з 01.01.2020 - 2218 грн., з 01.07.2020 - 2318 грн., з 01.12.2020 становитиме 2395 грн. Отже, розмір стягуваних з позивача аліментів з 01.07.2020 не може бути меншим 1109 грн., а з 01.12.2020 - 1197,50 грн.
Таким чином, розмір стягуваних з відповідача аліментів є нижчим законодавчо встановленого розміру.
На підставі досліджених доказів, суд вважає доведеними посилання позивача про наявність у відповідача нерухомого майна - земельної ділянки, власником якої він став після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 15.01.2016, відтак, суд вважає, що у відповідача змінилось матеріальне становища в сторону покращення з часу ухвалення рішення суду.
В свою чергу, факт надання відповідачем в оренду даної земельної ділянки та отримання ним доходу від оренди, про які зазначає позивач, залишились не підтвердженими.
Також, залишились непідтвердженими посилання позивача про отримання доходу відповідачем у Республіці Польща, куди він, їздив, як вона зазначила, на заробітки, оскільки, хоч в судовому засіданні доведено перетинання відповідачем кордону України, однак доказів того, що він перетинав кордон з метою працевлаштування, працював за кордоном та отримував доходи, матеріали справи не містять.
В свою чергу, є підтвердженим факт отримання відповідачем доходів у виді заробітної плати, у період з січня 2019 року по квітень 2019 року, а також інших незначних доходів.
Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів та їх нового розміру, суд враховує, що сплачуваний відповідачем розмір аліментів є нижчим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позовні вимоги позивача в цій частині не суперечать чинному законодавству, враховує інтереси дитини, зміну матеріального становища відповідача у бік покращення в зв`язку з тим, що він став власником нерухомого майна - земельної ділянки, також те, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, а тому вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для зміни способу стягнення з нього аліментів, та стягнення їх заявленому позивачем розмірі - 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.
З огляду на це, аліменти у новому розмірі слід стягувати з дня набрання чинності даним рішенням суду.
Вирішуючи позов в частині додаткових витрат на дитину, суд враховує наступне.
Правовідносини щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину регламентуються ст. 185 СК України.
За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.
Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Пунктом 18 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", який має рекомендаційний характер, передбачено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.
Згідно вимог ст. 141, 180 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати.
В обгрунтування позову у даній частині позивач надає наступні докази.
Відповідно до довідок обстеження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 11.11.2018 (а.с. 11-19), він має діагноз: гіперметропія слабкого ступеню, розлад акомодації, відповідно до рекомендацій лікаря від 18.08.2019 рекомендовано носіння окулярів для близької відстані, здоровий режим, нагляд в динаміці в кінці року.
Малолітній ОСОБА_3 неодноразово проходив медичні обстеження, а саме: 26.09.2019, 01.10.2019, 28.01.2020, 03.02.2020 (а.с. 20, 21, 22, 23) з приводу встановлених діагнозів: бларингіт, гострий правобічний отит, гострий бактеріальний риносинусит, встановлено діагноз ГРЗ, назофарингіт, бронхіт.
Також, ОСОБА_3 23.09.2019, 28.10.2019, 18.11.2019, проходив первинний огляд лікаря педіатра з приводу встановлених діагнозів: гострий тонзиліт, поствірусний риносинусит, обструктивний ларингіт, риніт. Призначено лікування (а.с. 24-29).
Згідно копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні від 18.04.2019 (а.с. 29), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив лікування з приводу хронічної кропив`янки.
Згідно протоколу обстеження ТОВ "Євромедсервіс" від 18.04.2019 (а.с. 30), ОСОБА_3 проходив МРТ головного мозку.
Копіями квитанцій медичного закладу "Центр здоров`я" від 23.09.2019 та від 01.10.2019 (а.с. 31) підтверджується здійснення плати за проведення аналізів ОСОБА_3 на суму 130 грн. та 1155 грн.
Відповідно до направлення Центру зору "Оптимал" (а.с. 36) ОСОБА_3 направлявся на обстеження та пройшов його (а.с. 37). Вартість даного обстеження становила 585 грн. та 1728 грн. (лінзи, виготовлення окулярів) (а.с. 38-39).
У медичному центрі "Альтамедика" ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено аналізи крові, вартість яких склала 30 грн., 100 грн., 30 грн., 110 грн., 300 грн. (а.с. 40-49).
Копіями квитанцій від 10.10.2019 на суму 812 грн., від 19.11.2019 на суму 279 грн., від 28.01.2020 на суму 100,54 грн., від 01.10.2019 на суму 75,08 грн., від 01.02.2020 на суму 86,20 грн., від 26.09.2019 на суму 28,52 грн., від 27.10.2019 на суму 98,55 грн. від 06.10.2019 на суму 95,50 грн., від 26.09.2019 на суму 116,39 грн., від 31.10.2019 на суму 87,79 грн., від 10.12.2019 на суму 283,12 грн., від 29.09.2019 на суму 262,87 грн., від 04.02.2020 на суму 283,20 грн., від 26.10.2019 на суму 327,84 грн., від 28.10.2019 на суму 404,01 грн., від 28.01.2020 на суму 445,70 грн., 28.01.2020 на суму 51,40 грн., від 03.11.2019 на суму 86,27 грн., від 03.11.2019 на суму 280,77 грн., від 23.09.2019 на суму 9,92 грн., від 05.11.2019 на суму 243,96 грн., від 10.10.2019 на суму 277,41 грн., від 10.10.2019 на суму 33,37 грн., від 16.11.2019 на суму 89,80 грн., від 05.11.2019 на суму 275,38 грн., від 17.11.2019 на суму 198,45 грн., від 24.09.2019 на суму 199,81 грн., від 24.09.2019 на суму 118,38 грн., від 26.09.2019 на суму 193,30 грн., від 24.10.2019 на суму 571,73 грн., від 23.09.2019 на суму 126,50 грн., від 03.12.2019 на суму 338 грн., від 30.12.2019 на суму 298,70 грн., від 23.10.2018 на суму 1485 грн. (а.с. 50-56), підтверджено купівлю медичних препаратів, в основному дитячих, призначених для лікування захворювань носу, тонзиліту, ларингіту, риніту, бронхіту.
Таким чином, на підставі досліджених судом доказів, суд вважає підвердженими витрати позивача на лікування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на загальну суму 12832,46 грн. (130 грн. + 1155 грн. + 585 грн. + 1728 грн. + 30 грн. + 100 грн. + 30 грн. + 110 грн. + 300 грн. + 812 грн. + 279 грн. + 100,54 грн. + 75,08 грн. + 86,20 грн. + 28,52 грн. + 98,55 грн. + 95,50 грн. + 116,39 грн. + 87,79 грн. + 283,12 грн. + 262,87 грн. + 283,20 грн. + 327,84 грн. + 404,01 грн. + 445,70 грн. + 51,40 грн. + 86,27 грн. + 280,77 грн. + 9,92 грн. + 243,96 грн. + 277,41 грн. + 33,37 грн. + 89,80 грн. + 275,38 грн. + 198,45 грн. + 199,81 грн. + 118,38 грн. + 193,30 грн. + 571,73 грн. + 126,50 грн. + 338 грн. + 298,70 грн. + 1485 грн.).
Разом з тим, суд вважає неналежними доказами понесених додаткових витрат на лікування дитини копію квитанції від 27.11.2019 (а.с. 53), оскільки дана копія є нечіткою, з неї не можливо встановити суму, а також копію квитанції на суму 619,46 грн. (а.с. 55), оскільки дана квитанція не містить дати.
Як було зазначено вище, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат.
Встановленими в судовому засіданні доказами підтверджено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період його лікування, проходження медичних оглядів, проживав з позивачем, тому суд вважає підтвердженим той факт, що саме позивач несла додаткові витрати на дитину.
Сума додаткових витрат на дитину в розмірі встановленому судом 12832,46 грн. підлягає поділу між батьками, оскільки обов`язок нести витрати на дитину мають обоє батьків: 12832,46 грн. : 2 = 6416,23 грн. Саме таку суму у розмірі 6416,23 грн. слід стягнути з відповідача.
Отже, позовні вимоги про стягнення додаткових витрат підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог представника позивача у заявлених нею межах та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.
Згідно п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільнені позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 07.07.2015 управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 Міністерства оброни України (а.с. 95), відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 572/2088/17, Верховний Суд притримується позиції, що учасники бойових дій мають бути звільнені від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях не залежно від того пов`язана справа з порушенням їх прав саме як учасника бойових дій, чи не пов`язана, а також не залежно від процесуального статусу учасника бойових дій у справі.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на це, враховуючи, що обидві сторони звільнені від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись п. 17, 18, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, ст. 141, 180-183, 185, 192 СК України, ст. 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.01.2016 у справі № 148/2834/15-ц та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили цим рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6416 (шість тисяч чотириста шістнадцять) гривень 23 копійки.
Судові витрати компенсувати за рахунок держави.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з урахуванням п. 3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України.

Суддя: