Справа № 703/1483/20
19 жовтня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Опалинської О.П.
при секретарі судового засідання Холодняк Л.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Красовська Уляна-Іванна Дмитрівна до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Красовська Уляна-Іванна Дмитрівна звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В судове засідання позивач не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про те, що у Смілянському міськрайонному суді Черкаської області розглядається цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, у встановленому порядку не подав відзив на позовну заяву. Будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Розгляд справи здійснюється на підставі ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частина 2 ст. 1047 ЦК України вказує на те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Як вбачається з розписки від 01 червня 2016 року ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 500 доларів США, які зобов`язався повернути до липня 2017 року (а.с. 8).
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 76, 77 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості, доказів правомірності відмови у здійсненні такої виплати позивачу (невиконання умов договору тощо) відповідачем не надано.
Згідно частини другої ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно частини першої ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 цього Кодексу.
Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Відповідно до частини першої статті 626ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої, другої ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою статті 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, судом встановлено, а також підтверджується і матеріалами справи, що ОСОБА_2 власноручно написав ОСОБА_1 розписку та поставив свій підпис про те, що 01 червня 2016 року він отримав безпосередньо у позивача грошові кошти в розмірі 500 доларів США, які зобов`язався повернути до липня 2017 року.
Так, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Відтак, суд дійшов висновку, що оскільки між сторонами було укладено договір позики від 01 червня 2016 року, строк повернення за яким настав, сума позики відповідачем не повернута, права позивача, як позикодавця є порушеними, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, суд вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача 3% річних 41, 71 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ 1118 гривень 24 копійки, інфляційні збитки - 2543 гривні 73 копійки, пеню за несвоєчасне зобов`язання - 5830 гривень 60 копійок.
Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 1681 гривню 60 копійок, як за дві вимоги майнового характеру.
Як вбачається із позовної заяви позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру за яку сплачено судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.
Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь сплаченого судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок, оскільки такий є помилково ним сплачений.
Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI помилково сплачена сума судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок підлягає поверненню на підставі відповідного клопотання.
На підставі вищевикладеного та керуючись правовою позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 247, п. 3 ч. 1 ст. 270, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 23, 218, 509, 526, 599, 610, 611, 625, 626, 627, 629, 1047, 1049, 1050, 1167 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Красовська Уляна-Іванна Дмитрівна до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , остання відома адреса місця проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Дніпровським ГУ ГУ МВС України в м. Києві 19 лютого 2008 року на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Радивалівським РВ УМВС України в Рівенській області 11 лютого 2005 року, 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок сплаченого судового збору.
У задоволені вимоги про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Сторони у справі :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та житель АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Радивалівським РВ УМВС України в Рівенській області 11 лютого 2005 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , остання відома адреса місця проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Дніпровським ГУ ГУ МВС України в м. Києві 19 лютого 2008 року.

Головуючий О.П.Опалинська