ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1455/20 Справа № 205/8959/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 07 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 24 300 доларів США на термін до 07 листопада 2012 року, а ОСОБА_1 зобов`язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором. З метою забезпечення зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави автотранспорту № 2007-135-М, згідно з умовами якого останній надав позивачу в заставу автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель 311 CDI», рік випуску: 2002, тип ТЗ: Автобус-D, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . В цей же день, 07 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Разом з тим, відповідачі свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконали, що призвело до виникнення заборгованості станом на 18 листопада 2015 року у розмірі 62 623,65 доларів США.

На підставі вищевикладеного, ПАТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 62 623,65 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 488 564,16 грн. та судові витрати.

Не погоджуючись із позовом, ОСОБА_2 , у грудні 2018 року подав зустрічний позов до АТ КБ «Приватбанк», третя особа ОСОБА_1 посилаючись на те, що на підставі кредитного договору № 2007-135-М від 07 листопада 2007 року, в цей же день між ним та банком було укладено договір поруки, згідно умов якого він, ОСОБА_2 поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків за кредитним договором.

Враховуючи, що йому, як поручителю не направлялась вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, вважає поруку припиненою.

На підставі викладеного, просив визнати поруку, яка виникла на підставі договору поруки № 2007-135-М від 07 листопада 2007 року, укладеного між ЗАТ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , припиненою з 08 травня 2013 року.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою задоволено.

Визнано поруку, яка виникла на підставі договору поруки № 2007-135-М від 07 листопада 2007 року, укладеного між ЗАТ «Приватбанк» та ОСОБА_2 припиненою з 08 травня 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «Приватбанк» в порушення вимог ст. ст. 77-81 ЦПК України не надало суду доказів на підтвердження суми, за яку було здійснено продаж автомобілю «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_2 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, не надано підтвердження в рахунок яких складових заборгованості було зараховано суму продажу від вказаного автомобілю, у зв`язку з чим вважав, що позовні вимоги банку недоведені, необґрунтовані та безпідставні, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «Приватбанк» позовну вимогу до поручителя ОСОБА_2 протягом 6 місяців з дня направлення боржнику вимоги про погашення заборгованості від 02 лютого 2012 року не пред`явив, ані протягом 6 місяців з настання строку виконання зобов`язання (07 листопада 2012 року), а до суду з даним позовом банк звернувся лише 23 грудня 2015 року, у зв`язку з чим порука за кредитним договором від 07 листопада 2007 року припинилась через шість місяців від з дня настання строку виконання зобов`язання, тобто з 08 травня 2013 року.

В апеляційній скарзі, АТ КБ Приватбанк посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не досліджено і не надано будь-якої правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, які вказують на недостатність отриманих банком коштів від продажу предмету застави, і тому висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог є неправомірною.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується фактично в частині позовних вимог про стягнення заборгованності за кредитним договором, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

ОСОБА_1 правом, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України на подачу відзиву, не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в оскарженій частині скасуванню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскарженій частині не відповідає.

Судом встановлено, що 07 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 24 том 1), та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2007-135-М, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 24 300 доларів США терміном до 07 листопада 2012 року, а відповідач зобов`язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором та графіком погашення кредиту (а.с. 12-14, 15-16 том 1).

07 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 24 том 1), та ОСОБА_1 для забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором, був укладений договір застави автотранспорту № 2007-135-М, згідно з умовами якого відповідач надав позивачу в заставу автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель 311 CDI», рік випуску: 2002, тип ТЗ: Автобус -D, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , р/н НОМЕР_2 (а.с. 182-184 том 1).

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, в той же день 07 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 24 том 1), та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 2007/135-М, згідно умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 17 том 1).

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2007-135-М від 07 листопада 2007 на загальну суму 41 066, 89 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 20 309 доларів США; заборгованості по процентах за користування кредитом - 13 908, 09 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 6 849, 80 доларів США, що за курсом 7,98 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 22 березня 2012 року складає 327 713 грн. 78 коп. відповідно до службового розпорядження НБУ від 22 березня 2012 року складає 327 713 грн. 78 коп., звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель 311 CDI, рік випуску: 2002, тип ТЗ: Автобус-D, № кузова/шасі: НОМЕР_1 , р/н НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу (а.с. 73-75 том 2).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 18 листопада 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 62 623,65 доларів США, що за курсом 23,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18 листопада 2015 року складає 1 488 564,16 грн., з яких: 14 943,21 доларів США заборгованість за кредитом, що еквівалентно 355 200,10 грн.; 23 885,82 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, що еквівалентно 567 765,94 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 565 598,12 грн. (а.с. 5-7, 8 том 1).

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «Приватбанк» в порушення вимог ст. ст. 77-81 ЦПК України не надало суду доказів на підтвердження суми, за яку було здійснено продаж автомобілю «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_2 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, не надано підтвердження в рахунок яких складових заборгованості було зараховано суму продажу від вказаного автомобілю, у зв`язку з чим вважав, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» недоведені, необґрунтовані та безпідставні, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можливо.

На підтвердження своїх позовних вимог, АТ КБ Приватбанк надало виписку за період з 05 листопада 2007 року по 17 жовтня 2019 року за рахунком № НОМЕР_3 та копії меморіальних ордеров, які обліковують кожну складову кредитного зобов`язання, та з яких встановлюється, що отримані від продажу грошові кошти були зараховані на погашення заборгованості по пені, що відповідає черговості погашення заборгованості згідно умов кредитного договору, сума цих коштів відображена у первинно поданому (при зверненні з позовом) розрахунку заборгованості.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610 ЦК України, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15.

У пункті 2.3.9 кредитного договору передбачено, що при настанні подій, передбачених пунктом 2.3.3., зокрема, порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, банк має право стягнути кредит до настання термінів, передбачених договором, у тому числі шляхом звернення стягнення на закладне майно, а також реалізувати свої вимоги, що випливають з даної угоди, за рахунок іншого майна позичальника, його гарантів, поручителів відповідно до діючого законодавства.

16 липня 2009 року актом прийому автомобілю «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 передав уповноваженому працівнику банку заставне власне майно, яким забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором від 07 листопада 2007 року.

Відповідно до звіту про експертну оцінку транспортних засобів, складеного 10 квітня 2013 року, ринкова вартість автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_2 , становила 89 500 грн.

10 квітня 2013 року транспортний засіб знято з обліку для реалізації в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

З наданої апеляційному суду ПАТ КБ «Приватбанк» інформації вбачається, що автомобіль «MERCEDES-BENZ» було реалізовано, сума за реалізацію предмета застави була зарахована на погашення кредиту 30 травня 2013 року, з яких на погашення кредиту надійшло 5 318, 72 грн., на погашення пені 5 318, 71 грн., а всього 10 637, 43 грн.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи та вимоги закону, врахувавши характер правовідносин, що виникли між банком та позичальником, колегія суддів дійшла висновку, що позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором від 07 листопада 2007 року у повному обсязі не виконав, тому на підставі належним чином оціненого розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також врахувавши суму коштів, отриманих від реалізації автомобіля, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за вказаним кредитним договором.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати в оскарженій частині та ухвалити нове рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором 2007-135-М від 07 листопада 2011 року з ОСОБА_1 станом на 18 листопада 2015 року у розмірі 38 829,03 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 922 966,04 грн. та 565 605,24 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом 14 943,21 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 355 200,10 грн.; заборгованості за процентами 23 885,82 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 567 765,94 грн. та пені у розмірі 565 605, 24 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року в оскарженій частині скасувати.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором 2007-135-М від 07 листопада 2011 року станом на 18 листопада 2015 року у розмірі 38 829,03 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 922 966,04 грн. та 565 605,24 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом 14 943,21 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 355 200,10 грн.; заборгованості за процентами 23 885,82 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 567 765,94 грн. та пені у розмірі 565 605, 24 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 33 492, 69 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида