Справа № 459/1518/20
Провадження № 2/459/888/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судового засідання Данилів О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку зворотної вимоги (регресу),

В С Т А Н О В И В :

03.06.2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) у розмірі 16 045, 50 грн. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 09.09.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АЗ ~ 075/000/160000987, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Reno», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».Відповідно до умов цього договору ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.30.05.2017 року у м. Львові на пл. Міцкевича, 4, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ssang Yong», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача та автомобіля «Reno», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 .Внаслідок ДТП транспортному засобу «Reno», державний номерний знак НОМЕР_1 , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.Згідно рахунку-фактури №63 від 31.05.2017 року вартість відновлювального ремонту становить 16 045, 50 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування, на підставі страхового акта №КАСКО/075/000/17/0938 від 23.06.2017року, ПрАТ «УПСК» виплатило страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 16 045, 50 грн. Відповідно до постанови Галицького районного суду м. Львова від 01.06.2017 року по справі №461/3832/17 вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. У розумінні ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ «УПСК» відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак така не виконана.16.03.2020 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорах страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору, в.т.ч. за договором страхування №АЗ~075/000/160000987 від 09.09.2016 року.

08.07.2020 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позов заявлено до неналежного відповідача, яким має бути ЛУ ПрАТ СТ «ІЛЛІЧІВСЬКЕ» (Страховик) та з яким на момент вчинення ДТП у ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін якого не закінчився.

22.07.2020 року представник позивача подав відповідь на відзив, у якій зазначає, що завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Підхід, за якого потерпілий в будь-якому випадку повинен звернутися із заявою (позовом) до страхової компанії, в якої застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, не розрахований на ті випадки, коли страхова компаній позбавлена ліцензії, виключена із МТСБУ, перебуває в стані припинення (банкрутства), фактично не здійснює діяльності. У перелічених випадках підхід, за якого потерпілий в будь-якому випадку повинен звернутися із заявою (позовом) до страхової компанії, є несправедливим. Потерпіла особа в ДТП, навіть стягнувши із такого страховика страхове відшкодування на підставі судового рішення, не отримає реального відшкодування завданої в ДТП шкоди. Натомість скасування судового рішення, яким стягнуто шкоду безпосередньо з винної особи, в такому разі призведе до неможливості відновлення прав потерпілого. Надана відповідачем копія полісу №АІ/9408117 викликає сумніви щодо його справжності. При перевірці інформації щодо наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в централізованій базі МТСБУ за відповідним пошуковим запитом на дату настання ДТП та/або дату вказану як початок дії полісу відображається результат «Поліс на ТЗ № НОМЕР_2 не знайдено», транспортний засіб у період до початку дії вказаного полісу теж застрахованим не значиться. При перевірці дати, наступної після дати кінця дії строку поліса, тобто 01.06.2017 року, наявна інформація про діючий поліс №АК/6177505, укладений з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».Вважає, що є підстави стверджувати про те, що відповідальність власника транспортного засобу відповідача до настання ДТП не страхувалася.

24.07.2020 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, де зазначає, що посилання представника позивача на ухвалу Верховного Суду від 09.01.2020 року у справі №753/15214/16-ц (61-30902св18) є передчасною, оскільки даним рішенням справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. У вказаній ухвалі зазначено, що висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) та в постанові від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-31 бцс 18) мають категоричний характер, без наведення меж їх застування, і це допускає можливість їх поширення й на ті випадки, за яких страхова компанія позбавлена ліцензії, виключена із МТСБУ, перебуває в стані припинення (банкрутства), фактично не здійснює діяльності. Твердження про підробку полісу не підтверджено належними та допустимими доказами.

22.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом установлено, що договором № АЗ ~ 075/000/160000987 добровільного страхування наземного транспорту (авто каско) від 09.09.2016 року, укладеним між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_4 , застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Reno», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 01.06.2017 року, яка набрала законної сили 12.06.2017 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з копією рахунку-фактури №63 від 31.05.2017 року, вартість відновлювального ремонту становить 16 045, 50 грн.

На підставі страхового акта №КАСКО/075/000/17/0938 від 23.06.2017 року, ПрАТ «УПСК» виплатило страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 16 045, 50 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №410 від 26.06.2017 року.

16.03.2020 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорах страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору, в.т.ч. за договором страхування №АЗ~075/000/160000987 від 09.09.2016 року, що підтверджується копією вказаного договору та додатку.

21.09.2017 року відповідачу скеровано претензію про відшкодування збитків.

У відповідача наявний поліс №АІ /9408117 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений з ПрАТ СТ «ІЛЛІЧІВСЬКЕ», строк дії якого з 01.06.2016 року по 31.05.2017 року, ліміт на шкоду заподіяну майну сто тисяч грн., забезпечений транспортний засіб «Ssang Yong», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма міститься у статті 27 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року N 85/96-ВР.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Оскільки розмір завданої відповідачем шкоди не перевищує ліміту відповідальності страховика, боржником у межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди, а тому позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Враховуючи пред`явлення позову до неналежного відповідача, у задоволенні позову слід відмовити.

Наведене відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц.

Оскільки позивачем не доведено, що страхова компанія відповідача позбавлена ліцензії, виключена із МТСБУ, перебуває у стані припинення (банкрутства), фактично не здійснює діяльності, посилання позивача на зазначені обставини є необгрунтованим.

Позивачем й не подано доказів неавтентичності полісу №АІ /9408117.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 )

Повне рішення складено 12.10.2020 року.

Суддя: В. В. Грабовський