Справа № 727/7546/20
Провадження № 2-о/727/145/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Літвінова О.Г.

секретар судових засідань - Заверуха Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про встановлення факту, належності правовстановлюючих документів, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці із заявою про встановлення факту, належності правовстановлюючих документів, заінтересовані особи: Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області .

В заяві вказує, що вона перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримує пенсію за віком.

В період часу з березня 1983 року по грудень 1989 року вона працювала на різних посадах в колгоспі імені XXV з`їзду КПРС с.Брідок Заставнівського району Чернівецької області, де заявнику нараховувалась заробітна плата.

Зазначені обставини підтверджуються архівними довідками № 02-16/33 та 02-16/34 від 21.07.2020 року КУ Заставнівський районний трудовий архів, що є підставою на її дуку для перерахування раніше призначеної їй пенсії.

Однак, Управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області позбавлене можливості здійснити перерахунок пенсії, оскільки архівні довідки, що підтверджують стаж роботи заявника в період з 1983 року по серпень 1989 року в колгоспі, містять невідповідність у написані прізвища, зокрема вказане в довідках на підставі первинних документів прізвище « ОСОБА_1 » не збігається з прізвищем, зазначеним у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища « ОСОБА_1 ».

Як вбачається зі змісту вказаного витягу 17.10.1981 року виконавчим комітетом Снячівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був припинений 20 квітня 1990 року. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Такі розбіжності в написанні прізвища заявника пояснюються допущеними працівниками колгоспу помилками при перекладі її прізвища « ОСОБА_1 » з російської мови на українську.

Листом від 01.09.2020 року Головне управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило заявницю про неможливість включення для обчислення страхового стажу заробітної плати, яку вона отримала за час роботи у колгоспі через невідповідність прізвища працівника, зазначеного в архівних довідках «ОСОБА_1», з прізвищем, зазначеним у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища « ОСОБА_1 ».

На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст.299, 315 ЦПК України, просить встановити факт належності їй ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 архівних довідок № 02-16/33, № 02-16/34, № 02-16/35, виданих 21.07.2020 року Комунальною установою «Заставнівський районний трудовий архів».

Ухвалою судді від 16.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Заявник в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду заяви спрямувала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі.

Заінтересована особа - представник Управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи по суті спрямував заяву, згідно якої проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечують з підстав вказаних в заяві,. Розгляд справи просив проводити у його відсутність.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши наявні в справі докази, надавши оцінку всім в сукупності та кожному окремо доказам та аргументам заявника, а також враховуючи позицію заінтересованої особи яка вимоги заяви підтримала, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання.

Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Судом встановлено, що заявниця перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримує пенсію за віком.

В період часу з березня 1983 року по грудень 1989 року вона працювала на різних посадах в колгоспі імені XXV з`їзду КПРС с.Брідок Заставнівського району Чернівецької області, де заявнику нараховувалась заробітна плата.

Зазначені обставини підтверджуються архівними довідками № 02-16/33 та 02-16/34 від 21.07.2020 року КУ Заставнівський районний трудовий архів, що є підставою на її дуку для перерахування раніше призначеної їй пенсії.

Однак, Управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області позбавлене можливості здійснити перерахунок пенсії, оскільки архівні довідки, що підтверджують стаж роботи заявника в період з 1983 року по серпень 1989 року в колгоспі, містять невідповідність у написані прізвища, зокрема вказане в довідках на підставі первинних документів прізвище « ОСОБА_1 » не збігається з прізвищем, зазначеним у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища « ОСОБА_1 ».

Як вбачається зі змісту вказаного витягу 17.10.1981 року виконавчим комітетом Снячівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був припинений 20 квітня 1990 року. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Такі розбіжності в написанні прізвища заявника пояснюються допущеними працівниками колгоспу помилками при перекладі її прізвища « ОСОБА_1 » з російської мови на українську.

Листом від 01.09.2020 року Головне управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило заявницю про неможливість включення для обчислення страхового стажу заробітної плати, яку вона отримала за час роботи у колгоспі через невідповідність прізвища працівника, зазначеного в архівних довідках «ОСОБА_1», з прізвищем, зазначеним у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища « ОСОБА_1 ».

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, тощо.

Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

При таких обставинах суд вважає, що встановлення юридичного факту, а саме належності архівних довідок ОСОБА_1 , не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст.3, 17, 27, 85 Конституції України, ст.ст.4, 12, 81, 223, 258, 259, 263-265, 268, 315, 354 ЦПК України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу ХІІ. Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 архівних довідок № 02-16/33, № 02-16/34, № 02-16/35, виданих 21.07.2020 року Комунальною установою «Заставнівський районний трудовий архів».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівців або безпосередньо до апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ О.Г.Літвінова