Справа № 211/5257/20
Провадження № 2-з/211/39/20
У Х В А Л А

іменем України

11 вересня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Чернушкіній Г.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

встановив:

В провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Убієнних Лідії Михайлівни про визнання договору купівлі-продажу квартири недійним.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви послались на те, що спірне майно може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України, дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких мотивів.

Згідно частин 1, 2статті 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частини 1,2статті 150 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 1статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 4Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»(далі Постанова) судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 4Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що у відповідності до реєстраційної довідки № 110 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності відповідач ОСОБА_3 є власником спірної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач надає обґрунтування позовних вимог та зазначає докази, на підтвердження свого позову. У той же час, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або перешкодити ефективному захисту прав, щодо порушення яких позивачем заявлено позов.

Розглянувши заявлені вимоги та доводи позивачів, якими вони обґрунтовують необхідність вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи те, що суд відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст.150ЦПК України в порядку забезпечення позову може накласти арешт на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього в користуванні, суд вважає доцільним вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, яка зареєстрована за відповідачем

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 149, 153, 247, 259-261, 353-354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), реєстраційна номер об`єкта нерухомого майна 110.

Направити ухвалу на виконання до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Копію ухвали невідкладно направити сторонам до відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 11 вересня 020 року.

Суддя: В. А. Папарига