Провадження № 2/760/2523/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути шкоду,заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15 183,42 грн. та судовий збір в розмірі 1 921,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 20.05.2016 між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754073/1042/16 забезпечений транспорт «DACIA LOGAN», р.н НОМЕР_1 .

Також, позивач зазначив, що 27.09.2016 в місті Києві по вул. Уманська, мала місце ДТП за участю автомобіля «DACIA LOGAN», р.н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 (власник ОСОБА_2 ) та автомобіля «ВАЗ», р.н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (власник ОСОБА_4 ), внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Як зазначає позивач, внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб «DACIA LOGAN», р.н НОМЕР_1 , що був застрахований у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», згідно договору страхування № 06/6754073/1042/16.

Згідно постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 01.12.2016 (справа № 760/17092/16-п), дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України (ст. 124 КпАП України).

Як вказує позивач, страхувальник ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором - добровільного страхування транспортного засобу.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що ПрАТ «СК «Провідна» було складено страховий акт 1 № від 13.12.2016, страховий акт 2 № .

Відповідно до страхового акту 1 № від 13.12.2016 розмір страхового відшкодування склав 49 073,42 грн., страхового акту 2 № розмір страхового відшкодування склав 15 600,00 грн., яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно платіжних доручень № 0054887 від 14.12.2016, та № 0037763 від 04.08.2017.

Як зазначає позивач, відповідно до умов договору страхування № 06/6754073/1042/16 від 20.05.2016 при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, за вирахуванням встановленої договором франшизи.

Разом з тим, позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» згідно полісу серії АІ № 003553676 з лімітом за завдання шкоди майну, який становить 50 000,00 грн., франшиза встановлена в розмірі 510,00 грн.

Зазначає, що 17.03.2017 ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» звернулась до ПрАТ «УАСК АСКА» з претензією вих. № 03-17/3647 на суму сплаченого страхового відшкодування.

19.06.2019 ПрАТ «УАСК АСКА», згідно рішення Господарського суду Запорізької області здійснило виплату в розмірі 49 490,00 грн.

Вважає, що до позивача ПрАТ «СК «Провідна» у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), завданої внаслідок ДТП.

З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов.

25.09.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Сторонам було направлено копію ухвали від 04.12.2019, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

05.03.2020 на адресу суду відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позову.

У відзиві посилався на те, що згідно ремонтної калькуляції № від 17.11.2016 загальна сума ремонтних робіт становила 51 573,42 грн. Зазначив, що страхова компанія ПрАТ «УАСК АСКА», в якій він був застрахований, виплатила 49 073,42 грн. по страховому полісу АІ № 003553676 та вказав, що погоджується виплатити 2500,00 грн.

Також зазначив, що в розрахунку суми матеріального збитку № від 27.07.2017 зазначені суми, які не підтверджені ніякими документами та калькуляціями. Погодився відшкодувати шкоду у розмірі 2500,00 грн. та просив не стягувати з нього судові витрати.

17.03.2020 представницею позивача - ОСОБА_5 на адресу суду подано відповідь на відзив, в якій зазначила, що виплата страхового відшкодування здійснювалась двома платежами, що підтверджується платіжними дорученнями та страховими актами.

Вказала, що виплата першого платежу здійснювалась на підставі ремонтної калькуляції № від 17.11.2016, проте, 20.12.2016 страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про доплату страхового відшкодування та надав ремонтну калькуляцію № 01/11/16 від 04.11.2016. ПрАТ «СК «Провідна» було прийнято рішення про доплату страхового відшкодування та сплачено його.

Як зазначила представник позивача, відповідно до ремонтної калькуляції Аудатекс № 01/11/16 від 04.11.2016 вартість відновлювального ремонту застрахованого у позивача транспортного засобу «DACIA LOGAN», р.н НОМЕР_1 становила 78 578,57 грн.

Вказала, що сплачена позивачем сума страхового відшкодування у розмірі 64 673,42 грн. є правомірною та обґрунтованою, підтвердженою належними доказами.

Зазначила, що доводи відповідача є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Вказала, що позивачем не надано доказів щодо завищення ремонту пошкодженого автомобіля та завищення суми виплати страхового відшкодування позивачем. Просила задовольнити позовні вимоги позивача.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 20.05.2016 між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/6754073/1042/16 забезпечений транспорт «DACIA LOGAN», р.н НОМЕР_1 (а.с.20-24).

Також, встановлено, що 27.09.2016 в місті Києві по вул. Уманська, мала місце ДТП за участю автомобіля «DACIA LOGAN», р.н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 (власник ОСОБА_2 ) та автомобіля «ВАЗ», р.н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (власник ОСОБА_4 ), внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб «DACIA LOGAN», р.н НОМЕР_1 , що був застрахований у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», згідно договору страхування № 06/6754073/1042/16, що підтверджується актом огляду пошкодженого ТЗ № (а.с.18).

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року, винним у скоєнні ДТП, що сталася 27.09.2016, було визнано ОСОБА_1 та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.7-8).

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Як свідчать матеріали справи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «DACIA LOGAN», р.н НОМЕР_1 ОСОБА_2 завдано матеріальних збитків.

Страхувальник ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором - добровільного страхування транспортного засобу (а.с.17).

Зазначена дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що ПрАТ «СК «Провідна» було складено страховий акт акт 1 № від 13.12.2016, страховий акт 2 № (а.с.9-10).

Відповідно до страхового акту 1 № від 13.12.2016 розмір страхового відшкодування склав 49 073,42 грн., страхового акту 2 № розмір страхового відшкодування склав 15 600,00 грн., яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно платіжних доручень № 0054887 від 14.12.2016, та № 0037763 від 04.08.2017 (а.с.4-5).

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «УАСК АСКА» відповідно до полісу серії АІ № 003553676 (а.с.27).

Згідно із ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

ПрАТ «УАСК АСКА» виплатило позивачу страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 49 490,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове

страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №686/17155/15-ц, який підтримав правовий висновок викладений у постанові Верховного суду України у справі №6-691цс15 та зазначив, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхова виплата). На підставі цього висновку Верховний суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат.

Сума страхового відшкодування, яку повинен сплатити відповідач з урахуванням виплати ПрАТ «УАСК АСКА» складає 15 183,42 грн. (64 673,42 грн. - 49 490,00 грн.).

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме у розмірі 15 183,42 грн., як таке, що узгоджується з дослідженими матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цього, з ОСОБА_1 на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позов ПрАТ «СК «Провідна» підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 979, 993, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» () шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15 183,42 грн. (п`ятнадцять тисяч сто вісімдесят три) гривні 42 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А.Усатова